o
Kuinka kristityn kirkon ja Israelin välille kehittyi konflikti?
Historiasta näkyy, että 300-luvulta lähtien,
kun kristinuskosta tuli Rooman imperiumin uskonto,
kirkko kehitti vahvan teorian kirkon voitokkuudesta.
Kirkko julisti, että se on nyt saanut oikeuden asettua
Israelin paikalle.
Tämä johti konfliktiin juutalaisuuden kanssa,
koska kristinusko alkoi esiintyä Jumalan lupausten perijänä
ja ainoana auktoriteettinä Jumalan sanan suhteen.
Kirkossa kehittyi teoria, jonka mukaan perinnön voi saada ainoastaan
sen jälkeen, kun perinnönantaja on kuollut.
Juutalaisuuden odotettiin kuolevan ja kristinuskon elävän.
Näin voitiin kehittää uusi todellisuus.
Johtiko tämä ristiretkiin?
Juutalaisia vainottiin jo ennen ristiretkiä.
Juutalaisten odotettiin sulautuvan ei-juutalaiseen maailmaan.
Heidän odotettiin luopuvan juutalaisuudestaan.
Kirkko halusi tehdä heistä ei-juutalaisia.
Tämä jatkui moderniin aikaan asti.
Ristiretkiä, jotka tapahtuivat keskiajalla 1100-1300 luvuilla,
johti Rooman paavi.
Euroopan maat lähettivät armeijoita valloittamaan Jerusalemia
ja vapauttamaan Pyhää Maata muslimien käsistä.
Ristiretkeläisillä oli valkoiset tai muunväriset vaatteet,
joihin oli kirjailtu suuret ristit.
Kaikki heidän varusteensa oli merkitty risteillä.
Käsissään heillä oli miekat.
He kävivät paljon taisteluja juutalaisia vastaan.
Monia juutalaisia tapettiin matkalla Jerusalemiin ja itse Jerusalemissa.
Monia juutalaisia pyydettiin kääntymään kristinuskoon,
ja ristiretkeläisten aikaan tuli paljon juutalaisten
marttyyrikuolemia, joita kutsutaan nimellä "Kidush ha-Shem".
Juutalaiset eivät suostuneet luopumaan juutalaisuudestaan.
Näitä kertomuksia ristiretkistä ja marttyyrikuolemista opetetaan
edelleen israelilaisissa kouluissa.
He muistavat nämä tapahtumat esimerkkinä siitä,
miten kristityt ovat heitä kohdelleet.
Sana "ristiretki" on näin saanut hyvin negatiivisen leiman.
Ehkä myös sana "risti."
Kyllä. Ristiretkeläiset toivat paljon vahinkoa ristin symbolille.
Heillä oli yhdessä kädessä risti ja toisessa miekka.
Ne eivät sovi yhteen.
Juutalaisia tapettiin ristin ja paavin nimissä.
Tämä on jäänyt juutalaisten mieliin.
Suorittivatko kristityt muita suuria juutalaisvainoja?
On surullista, että niitä tapahtui Euroopassa ja Venäjällä paljon.
Esimerkiksi vuonna 1290 juutalaiset karkoitettiin Englannista.
Juutalaisten ei sallittu rakentaa synagoogia Englannissa
noin 350 vuoteen.
Heidät päästettiin takaisin vasta 1600-luvulla,
kun Englannista tuli protestanttinen maa.
1306-1326-vuosikymmenten Ranskassa
juutalaisia karkotettiin Pariisista ja koko maasta.
Heidän annettiin palata vain asteittain näihin maihin.
Juutalaisia kohdeltiin astioina. Kerran ulkona, kerran sisällä.
Heillä ei ollut minkäänlaista virallista asemaa näissä maissa.
Myöhemmin tapahtui niin, että
Espanjassa ja Portugalissa juutalaisia pakkokastettiin.
Monia juutalaisia kutsuttiin nimellä "maranos",mikä tarkoittaa kirottuja.
Hepreaksi heitä kutsuttiin nimellä "anusim", tarkoittaen pakotettuja.
Heidät pakotettiin kristinuskoon.
Monet heistä säilyttivät kuitenkin salaisesti
juutalaisen identiteetin ja juutalaiset tavat
Koska monet juutalaiset säilyttivät esimerkiksi ympärileikkauksen,
tai juhlivat juutalaisia juhlia,
katolinen kirkko kehitti inkvisition.
Inkvisitiota johtivat pääasiassa dominikaanimunkit.
Tämä inkvisitio toimi eniten Espanjassa ja Portugalissa.
Sitä käytettiin juutalaisten vainoamiseen.
Vuonna 1492 kaikki juutalaiset karkotettiin Espanjasta,
ja he menivät muihin maihin.
Heidän sallittiin palata vasta myöhemmin.
Nämä vainot ja pakkokäännytykset jatkuivat vuosisatoja.
Juutalaiset kärsivät kovasti.
1800-luvulla Tsaarin Venäjällä järjestettiin pogromeja,
eli juutalaisvainoja, ja juutalaiset joutuivat pakenemaan Englantiin,
Amerikkaan ja myös Israeliin. Mutta, tästä lisää myöhemmin.