Gherson, voitko kertoa miten ensimmäiset seurakunnat
alkoivat hyväksyä ei-juutalaisia uskovia?
Ensimmäinen seurakunta oli juutalainen.
Heidän johtajansa, vanhimpansa ja apostolinsa olivat juutalaisia.
Heidän ensimmäinen johtajansa oli Jaakob, Herramme veli.
Tiedämme, että heillä oli juutalainen tausta.
Ensimmäisellä vuosisadalla, ristiin- naulitsemisen, ylösnousemuksen
ja taivaaseenastumisen jälkeen,
evankeliumi levisi Rooman valtakunnassa.
Melko nopeasti löydämme myös ei-juutalaisia uskovia.
Miten seurakuntien johtajuus kehittyi,
milloin johtajat alkoivat olla ei-juutalaisia?
Siihen meni jonkin aikaa. Tiedämme, että Jerusalemissa,
Apostolien tekojen jälkeen päälähteemme Eusebiuksen mukaan,
meillä on hänen Kirkkohistoriansa myös hepreaksi,
Eusebius asui Kesareaassa, Välimeren rannalla,
tärkeässä roomalaisessa satamakaupungissa,
hänellä oli siellä suuri kirjasto ja paljon lähteitä,
ja Eusebius kertoo, että bar Kokhban kapinaan ja
keisari Hadrianuksen Jerusalemin piiritykseen asti
toisen vuosisadan keskivaiheilla,
Jerusalemissa oli ollut 15 juutalaista piispaa.
Sen jälkeen Jerusalemin nimi vaihtui Aelia Capitolinaksi,
ja siellä oli ei-juutalaisia piispoja, seurakunnan johtajajia.
Miten ensimmäiset messiaaniset uskovaiset hyväksyivät
ei-juutalaiset uskovat?
Alussa, ensimmäisellä vuosisadalla, erityisesti farisealaisesta
taustasta tulevat juutalaiset uskovat ajattelivat,
että heidän tulee vaatia ei-juutalaisia kääntymään
juutalaisiksi ja noudattamaan Mooseksen lakia.
Tämä oli heidän ymmärryksensä.
Yksi vaatimuksista oli, että heidän tuli ympärileikata poikansa.
Tämä aiheutti suuren väittelyn - pitäisikö ei-juutalaisten
olla ympärileikattuja ja noudattaa lakia niinkuin juutalaisten?
Kysymys oli: Mikä riittää pelastukseen?
Jotkut ajattelivat, ettei ole pelastusta ilman lain noudattamista,
ilman ympärileikkausta.
Mikä oli ratkaisu tähän erimielisyyteen?
Oli suuri erimielisyys niiden välillä, jotka
halusivat juutalaistaa ei-juutalaiset ja niiden, jotka
apostoli Paavalin tavoin sanoivat,
ettei ole tärkeää pakottaa lakia ei-juutalaisille.
Lopulta Jaakob, johtaja Jerusalemissa,
piti seurakunnan vanhimpien, aposto- lien ja Paavalin kanssa neuvottelun,
ja he päättivät vaatia ei- juutalaisilta vain neljää asiaa,
ei noudattamaan Mooseksen lakia. Se ei ollut tarpeellista pelastukselle.
Myöskään juutalaisen ei tarvinnut noudattaa lakia
syntien anteeksisaamiseksi.
Tämän Jerusalemin neuvottelun tulos oli, että ei-juutalaisilta vaaditaan
neljää asiaa: välttää syömästä epäjumalille uhrattua ruokaa,
välttää veren syöntiä, tämä on ruokavalioon liittyvä käsky,
älä syö verta, ei verimakkaraa, se on kielletty ei vain juutalaisilta,
vaan myös ei juutalaisilta.
Kolmas asia oli välttää syömästä kuristamalla tapettua lihaa,
mitään lihaa, mikä oli eläimestä, joka oli kuollut vaikka pellolla,
se on kiellettyä, lähinnä terveyssyistä.
Viimeinen asia mistä tuli pidättyä oli haureus, seksuaaliset synnit.
He sanoivat, että jos ei-juutalaiset pitävät nämä 4 asiaa, se riittää.
Ei-juutalaisten ei tarvitse kääntyä juutalaisiksi,
heidän ei tarvitse noudattaa ympärileikkausta.
Juutalaiselle se on edelleen voimassaoleva säädös,
ulkoinen merkki liitosta Jumalan ja Israelin kansan välillä,
mutta ei-juutalaisille se ei ole tarpeellista.
Ei-juutalaiset voivat vapaasti syödä sianlihaa, mereneläviä,
kuitenkin uskon, että juutalaisten tulee pitää lait,
niinkuin Paavali sanoo: jos olemme juutalaisten keskuudessa,
olemme kuin juutalaiset, kun olemme ei-juutalaisten parissa,
meidän ei tule tehdä asiasta suurta numeroa.