o
Neljäs ryhmä on samarialaiset.
He asuivat Galilean ja Juudean välissä.
Kun Jeesus matkusti Galileasta Juudeaan ja takaisin,
hän kulki Samarian läpi.
Samarialaiset olivat sekakansaa, joka asettui tälle alueelle noin
700 eKr. Heihin oli sekoittunut pakanoita,
mutta he alkoivat uskoa Israelin Jumalaan ja hyväksyivät tooran.
He pitivät osan juutalaisista perinteistä, mutta Jeesuksen aikaan
samarialaiset pysyivät erillään juutalaisista.
Luemme, että Jeesus puhui kerran samarialaisen naisen kanssa.
Hän selitti naiselle, että Hän on maailman ja elämän valo.
Jeesus myös asettui samarialaisten luokse kahdeksi päiväksi.
Evankeliumeissa lukee, että monet samarialaiset uskoivat Jeesukseen.
Noihin aikoihin samarialaiset olivat kuitenkin erillään juutalaisista.
Tiedetään, että samarialaisilla on hyvä maine Uudessa testamentissa.
Siellä kerrotaan hyvästä samarialaisesta, joka hoiti matkalla
löytynyttä haavoittunutta.
Essealaiset olivat ryhmä Juudean autiomaassa ja Kuolleenmeren
alueella eläviä ihmisiä.
Jotkut ajattelevat, että Qumranin kirjoitukset kuuluvat essealaisille.
On tiedossa, että essealaiset elivät yksinkertaista elämää.
He halusivat elää kaupunkien ulkopuolisissa kommuuneissa.
He jakoivat ateriansa ja tekivät yhdessä työtä.
Jotkut työskentelivät tekstien kopioinnissa.
Heillä oli Kuolleenmeren alueella kirjastoja.
He olivat yksi toisen temppelin aikaisista uskonnollisista ryhmistä.
Yksi Jeesuksen opetuslapsista oli nimeltään Simeon kiivailija.
Luultavasti hän oli kuulunut selootteihin aiemmin.
Selootit elivät maassa useita vuosikymmeniä ennen temppelin tuhoa.
He olivat isänmaallisia juutalaisia, jotka halusivat taistella
ja vastustaa Rooman valtaa maassa.
Joskus he olivat jopa valmiita tappamaan roomalaisia
palauttaakseen juutalaisten itsenäisyyden.
Tiedämme, että roomalaiset kutsuivat näitä kapinallisia,
näitä selootteja sikhareiksi, sanan sikhar mukaan,
joka oli tikari, jota selootit pitivät viittansa alla,
ja jota he käyttivät murhaamiseen.
Selootit olivat aktiivisia ennen temppelin tuhoamista.
Myös Josefus Flavius kertoo heistä.
Nämä olivat tuon ajan kuusi uskonnollista ryhmittymää.
Suurin uskonnollista, sosiaalista ja oikeudellista elämää
hallinnoiva instituutio oli Sanhedrin.
Se mainitaan selvästi Uudessa Testamentissa.
Sanhedrin tulee kreikan sanasta "synedrion",
joka tarkoittaa vanhimpien ja viisaiden kokoontumista,
kokeneiden ihmisten kokoontumista.
Eniten tietoa Sanhedrinista löytyy Talmudista.
Talmudissa on jakso, joka käsittelee Sanhedrinia,
jossa kerrotaan, miten se toimii.
Yleisesti ottaen oli olemassa kaksi tapaa, miten Sanhedrin toimi.
Ensimmäinen oli suuri Sanhedrin, joka koostui 71 jäsenestä,
ja he käsittelivät suuria aiheita, kuten lainsäädäntöä.
Tämä suuri Sanhedrin kokoontui vain Jerusalemissa temppelialueella.
Sitten oli pienempi Sanhedrin, jossa oli 23 jäsentä.
Se ei kokoontunut vain Jerusalemissa,
vaan myös muualla, missä sitä tarvittiin.
He käsittelivät säädöksiä, joita he laativat juutalaisille.
Sanhedrin oli korkein auktoriteetti juutalaisille,
vaikkakin Jeesuksen aikaan sillä ei ollut oikeutta tuomita kuolemaan.
Se heidän tuli jättää roomalaisille.
Sanhedrin jatkoi toimintaansa myös temppelin tuhoamisen jälkeen 70 jKr,
koska se siirtyi Jerusalemista alas Javneen, Jamniaan.
Se jatkoi toimintaansa Javnessa,
ja sen jälkeen se siirtyi Galileaan, Siforikseen.
Lopulta Sanhedrin siirtyi Tiberiakseen, jossa se toimi
500-luvulle asti, bysanttilais- aikakauteen saakka.
Minun pitää vielä lisätä, että viime vuosikymmenellä, Israelin valtiossa,
oli yritys aloittaa Sanhedrin uudelleen.
Eräät ortodoksirabbit kokoontuivat Tiberiaassa,
ja perustivat Sanhedrinin uudelleen.
Tämä ei ole yleisesti hyväksyttyä,
siitä ei tullut valtion järjestelmää,
mutta on mielenkiintoista nähdä, että on yrityksiä herättää henkiin
vanhoja uskonnollisia instituutioita juutalaisessa maailmassa.