Voivatko tieteen menetelmät auttaa ymmärtämään Raamattua paremmin?
Vai pitäisikö meidän kavahtaa niitä, jottemme joutuisi uskon kriisiin?
Siitä puhumme tässä Etulinjassa-ohjelmassa.
ETULINJASSA
Olen Daniela Persin, ja vieraanani on professori Anders Gerdmar.
Hän toimii professorina South Eastern University -yliopistossa Floridassa -
ja Uuden testamentin eksegetiikan dosenttina Upsalan yliopistossa.
Hän on myös Skandinavian teologisen korkeakoulun perustaja ja rehtori.
Tervetuloa, Anders! - Kiitos.
Tämä on viides ja viimeinen osa minisarjassa, -
joka perustuu tuoreeseen kirjaasi Det står skrivet (On kirjoitettu).
Se käsittelee raamattu-uskoa vs. raamattukritiikkiä.
Olemme puhuneet paljon siitä, mihin raamattukritiikki johtaa.
Tänään puhumme raamattu-uskosta.
Miten päästä syvemmälle Raamattuun ja mitä rikkauksia sieltä löytyy.
Alkuun vielä yksi kysymys raamattukritiikistä.
Teologinen koulutus monissa yliopistoissa johtaa siihen, -
että monet pastorit ja papit menettävät uskonsa, -
koska lähes kaikki, mihin he aiemmin uskoivat, kyseenalaistetaan.
Auktoriteetit, opettajat ja professorit ja oppimateriaalit kyseenalaistavat ne.
Opiskelijoiden täytyy kirjoittaa kriittisesti, vastoin omaa uskoaan.
Se voi johtaa syvään uskon kriisiin.
Sellaisesta olemme jokainen kuulleet. Sinäkin ajauduit sellaiseen kriisiin.
Pitää paikkansa. Kasvuympäristöni oli vahvasti raamattu-uskollinen.
Isäni oli korkeakirkollinen pappi, jolla oli luterilainen raamattu-usko, -
samoin hänen ystävillään ja perheellämme.
Papeilla oli tapana istua Uusi testamentti kädessään olohuoneessa -
selittämässä kirjoituksia. He rakastivat ja puolustivat Jumalan sanaa.
Imin sen itseeni.
Mutta kun aloin opiskella teologiaa Göteborgissa muistaakseni 1974, -
törmäsin raamattukritiikkiin ja ajauduin nopeasti vaikeaan uskon kriisiin.
Ensimmäinen kurssi oli maailman uskonnoista. Se oli kiinnostavaa.
Kun aloimme opiskella Raamattua, Vanhaa ja Uutta testamenttia, -
koin, että opettajani halusi haastaa yksinkertaisen kristillisen uskomme.
Alkuun väitin vastaan.
Opettaja muisti sen ja odotti samaa myöhemminkin tavatessamme.
Sisimmässäni kävi niin, -
että suuri osa omaksumastani uskosta alkoi murentua.
Jouduin syvään kriisiin.
Olin tiiviisti mukana monenlaisessa kirkon nuoriso- ja koululaistyössä.
Järjestin leirejä yhteistyössä erään pastorin kanssa.
Kerran hän soitti minulle leiristä, jota olimme järjestämässä.
Hän kysyi, mitä minulle kuului.
Hän oli myös sielunhoitajani, jonka tapasin säännöllisesti.
Kun kerroin, hän totesi: "No, ei todellakaan kuulosta hyvältä."
Kerroin hänelle, millaiseen kriisiin olin joutunut.
Kaikki, mille olin rakentanut elämäni, ja luottamukseni Jumalan sanaan -
oli alkanut horjua yliopistossa kuulemani takia.
Otetaan vaikka Mooseksen kirjat.
Kun en itse tiennyt paljoakaan ja opettajana oli tohtori, -
ajattelin, että hänen opetuksensa varmasti piti paikkansa.
Varmaankaan emme voi luottaa 1. Mooseksen kirjaan jne.
Sitten alettiin kyseenalaistaa Jeesuksen sanoja.
Se oli minulle tosi rankkaa. Kerroin siitä sielunhoitajalleni.
Hän vastasi kertomukseeni sanomalla: "Tulen sinne!"
Hän asui Lundissa ja hyppäsi junaan ja matkusti luokseni Göteborgiin.
Muistan vieläkin, miten istuimme opiskelijakämpässäni ja juttelimme.
Hän yritti hoitaa sieluani ja selvittää, mitä uskostani oli jäljellä.
Hän tunsi minut rohkeana ja raittiina uskovana ja laulajana ja soittajana.
Hän koki minut aivan eri ihmiseksi kriisini keskellä.
Lopulta hän kysyi: "Kai sentään osaat vielä sanoa 'Jeesus'?"
Sanoin änkyttäen: "Jee-sus."
"Okei, lähdetään siitä," hän sanoi.
Hän alkoi hoitaa sieluani ja auttaa minua palaamaan.
Se vei vuosikausia, oikeastaan koko opiskeluaikani.
Aloitin 1974 Göteborgissa ja Lundissa ja valmistuin 1980.
Tuo haava oli minussa koko tuon ajan.
Sain siihen avun vasta, kun kohtasin Pyhän Hengen.
Pari vuotta myöhemmin 1982 elämäni alkoi muuttua.
Mutta olin saanut tämän haavan.
Sanoit, että moni menettää uskonsa.
Se on totta. Jotkut luopuvat uskosta.
Monet rampautuvat uskossaan, siihen on sisäänrakennettu epäily.
Ellen olisi kohdannut Pyhää Henkeä ja kokenut elämäni suurinta muutosta, -
minulla ei olisi ollut iloa ja rohkeutta Jumalassa ja Jumalan sanassa.
Monet kavahtavat metodista raamatuntutkimusta nähtyään, -
miten teologinen koulutus on vahingoittanut monen uskoa.
Siksi näitä opintoja vältetään.
Sen takia joissain piireissä on ajauduttu ojasta allikkoon.
Raamattua ehkä tulkitaan tavalla, joka ei kestä tarkempaa tarkastelua.
Olet kirjoittanut tästä. Mitä tarkoitat sillä?
Tämä on tärkeä kysymys.
Ajaudumme helposti ojasta allikkoon tavalla jos toisella.
Jos rakastaa Jumalan sanaa ja Raamattua, on tavattoman tärkeää, -
että haluaa käyttää kaikkia mahdollisia keinoja ymmärtää sitä.
Raamattutiede tarjoaa siihen monia hyödyllisiä työkaluja.
Palaan itse päivittäin heprean- ja kreikankielisten alkutekstien äärelle.
Tutkin erilaisia kommentaareja ja lähteitä saadakseni lisää ymmärrystä.
Teen sen, koska haluan ymmärtää.
En pysty edes saarnaamaan rohkeasti jostain, -
ennen kuin todella tiedän, että se on Jumalan sanaa.
Koen myös työssäni Skandinavian teologisessa korkeakoulussa, -
että meidän tulee kouluttaa uusi sananjulistajien sukupolvi.
Entisaikaan helluntaisaarnaajilla oli kainalossa paksu, kulunut Raamattu.
He todella tunsivat Raamattunsa.
Tarvitsemme sitä, mutta myös jotain enemmän tänä päivänä.
Elämme tietoyhteiskunnassa.
Saarnan kuuntelija saattaa samalla selailla puhelinta tai tablettia.
Kun puhuja sanoo jotain, nuoriso voi heti tarkistaa Wikipediasta, -
pitääkö se oikeasti paikkansa.
Tarvitaan opettajia ja sananjulistajia, jotka tietävät mistä puhuvat.
Heidän lisäkseen tarvitaan myös uskovia, jotka tietävät mistä puhuvat.
Emme voi nykyisin vain luottaa, että pastori tietää meidän puolestamme.
Meidän uskovien tulee pystyä tekemään selkoa uskostamme.
Meidän on osattava puolustaa uskoamme.
Viimeksi puhuimme siitä, voiko Efesolaiskirjettä puolustaa.
Meidän tulee osata puolustaa sitä, koska sitä vastaan hyökätään.
Meidän tulee osata selittää uskoamme.
Miten siihen pystyy, jos tuntee vain muutaman raamatunjakeen?
Palataan vielä siihen allikkoon, -
jota esiintyy joissain nk. fundamentalistisissa piireissä.
Myönteinen fundamentalismihan on perusteisiin palaamista.
Jotkut "fundamentalistit" irrottavat raamatunjakeita asiayhteydestään -
ja rakentavat omaa teologiaansa. Mitä sanot siitä?
Tämäkin asia on hyvä ottaa esille.
On helppo rakentaa oma pikku teologiansa -
ottamalla puoli jaetta sieltä ja toinen täältä ja neljännes tuolta -
ja liimaamalla ne yhteen.
Me opetamme opiskelijoita lukemaan tekstiä sen omilla ehdoilla.
Mitä Paavali tai Matteus itse asiassa halusi sanoa tätä kirjoittaessaan?
Lukemaan asiayhteyden ja porautumaan sanojen merkitykseen.
Rakentamaan teologiaa, joka perustuu sille, mitä Jumalan sana itse sanoo.
Kirjoitat myös, että Raamattua voi tutkia metodisesti.
Tarkastella kontekstia, ja alkukielisiä tekstejä, -
historiallista kontekstia ynnä muuta. Mitä te tarkastelette korkeakoulussa?
Tapaan sanoa, että jos Raamatun tulkintaan olisi kymmenen käskyä, -
yhdeksän niistä kuuluisi: Lue konteksti eli asiayhteys.
Joskus se oma pikku teologia hiipuu, kun lukee asiayhteyden.
Jumalahan puhuu meille Sanan kautta. Toinen alue ovat alkukielten opiskelu, -
jotta voi tarkistaa, mitä kreikan sanat oikeasti tarkoittavat.
Senkin voi tehdä oikealla tai väärällä tavalla.
Oikea tapa auttaa pureutumaan kertomuksen todelliseen sisältöön.
On myös sellainen jännittävä käsite kuin intertekstuaalisuus.
Tarkastellaan, miten Uusi testamentti viittaa Vanhaan testamenttiin.
Minulla oli etuoikeus tavata -
yksi kuuluisimmista juutalaisista raamatuntutkijoista. Kysyin häneltä:
Mikä kirjoitus auttaisi ymmärtämään paremmin Uutta testamenttia?
Hän mietti hetken ja vastasi: "Vanha testamentti!" - Aivan.
Se oli outo vastaus, oletin hänen mainitsevan jonkin erikoisen tekstin.
Tutkia Vanhan testamentin suhdetta Uuteen testamenttiin.
Sitäkin me teemme.
Opetamme myös katsomaan teologian isoa kuvaa.
Jumalahan antoi meille koko Raamatun, ei vain yhtä jaetta.
Tai vain 4―5 jaetta, jotka voin liittää yhteen mieleni mukaan.
Hän antoi koko Raamatun.
Siksi aloitamme kokonaisuudesta, jotta ymmärtäisimme sen osia.
Emme ota vain yhtä jaetta ja irrota sitä kontekstista.
Jakeet ovat sitä paitsi suhteellisen uusi keksintö.
Totta, jaejako tehtiin 1500-luvulla.
Lukuihin Raamattu jaettiin vasta joskus 1100―1200-luvulla.
Jos sanoisin, kun eräänä päivänä tapaan Paavalin:
"Roomalaiskirjeesi 12:1 on tosi mielenkiintoinen."
Hän sanoisi: "Anteeksi, mutta mikä se on?
Kirjoitin kyllä Roomalaiskirjeen, mutta mikä se 12 on?"
Ei silloin ollut lukuja eikä jakeita, vaan jokainen teksti on kuin kudos.
Opetamme opiskelijoita paneutumaan kokonaisuuteen.
Kerron tuoreen esimerkin eilispäivältä: Roomalaiskirje kokonaisuutena.
Roomalaiskirjeessä on 16 lukua, mutta moni tutkii vain lukuja 1―8, -
joissa on kiintoisaa teologista pohdintaa.
Silloin jää paitsi siitä, mihin Paavali koko Roomalaiskirjeellä pyrkii.
Hän aloittaa: "Juutalaiselle ensin, sitten myös kreikkalaiselle."
Hän sanoo sen vain kerran UT:ssa, Roomalaiskirjeessä.
Miksi? Koska hän käsittelee erityisesti pakanoiden suhdetta juutalaisiin.
Hän käsittelee sitä kolmessa luvussa.
Lukuisat Paavalin kehotukset ja sanat Roomalaiskirjeessä koskevat -
juutalaisten ja pakanoiden suhdetta.
Opiskelijamme tekevät harjoituksen siitä, mitä kokonaisuus sanoo.
Mitä Paavali haluaa tällä kirjeellä?
Näemme, että hän kehottaa pakanoita olemaan halveksimatta juutalaisia.
Voisin jatkaa, mutta tämä on yksi esimerkki.
Apostolien tekojen lopusta näemme, -
miten Paavali saattoi päiväkausia selittää pelkkiä Messias-ennustuksia.
Hänellä oli vain Vanha testamentti. - Totta.
Kuinka moni meistä, kuinka moni pastori pystyy puhumaan päiväkausia -
Messiaasta vain VT:n pohjalta? Jeesus teki saman Emmauksen tiellä.
Olemme kadottaneet nämä kytkökset ja niihin kätkeytyvät rikkaudet.
Totta. Meillä on tietysti myös mahdollisuus opiskella sanoja.
Huomasin oikeastaan omassa rukouselämässäni, -
miten eri raamatunkohdat johtuivat mieleeni.
Tutkin 1. Timoteuskirjettä, jossa kehotetaan rukoilemaan -
kuninkaiden ja vallanpitäjien puolesta.
Rukoilla on ruotsinnettu åkalla. Ihmettelin, mitä tuo sana tarkoittaa.
Aloin tutkia kreikankielistä sanaa ja totesin, että se on rukousta hädässä.
Ruotsin åkalla-sana oli käsittämätön.
Mutta kun tutkin kreikan sanaa ja verbiä, josta se juontaa, -
näen, että se on hätärukousta, ja ymmärrän, mistä on kysymys.
Se on sydämestä nousevaa rukousta.
Jonkin ajan kuluttua ymmärsin, että voin rukoilla hätärukouksen kiittäen.
Tiedän, että Jumala kuulee aina hätärukouksen.
Kosketamme Hänen sydäntään, kun rukoilemme hädässämme.
Kun olen rukoillut, voin kiittää, että Herra on kuullut rukoukseni.
On mahtavaa työskennellä Raamatun kanssa ja pureutua siihen.
Se on minusta mahtavaa. - Niin minustakin.
Mitä muita sellaisia työkaluja on olemassa, -
jotka auttavat meitä syventymään Sanaan ja löytämään näitä rikkauksia?
Historiallisen taustan ymmärtäminen on hyvin rikastuttavaa.
Kannattaa tehdä töitä tekstin äärellä, lukea ja tutkia sitä tosissaan.
Sitten on kokonaisvaltainen teologia ja ajattelun ymmärtäminen.
Millaista oli esim. Paavalin ajattelu?
Sitten on historiallinen tausta, jotta ymmärrämme, mistä oikeasti on kyse.
Millaista oli vaikkapa Korintissa?
Tapaan sanoa opiskelijoille: Kuvittele itsesi aikakoneeseen täällä Upsalassa.
Painat nappia ja siirryt hetkessä Korinttiin.
Eletään vuoden 50―52 tienoilla. Miltä siellä tuoksuu?
Miltä kaupunki näyttää? Temppeli on siellä Akropolis-kukkulalla.
Mitä uskontoja Korintin seudulla on? Millainen on naisten asema?
Katsopa, täällä on synagoga, jossa he kävivät. Sen esimies tuli uskoon.
Mitä se merkitsi?
Siirtymällä historialliseen ympäristöön tekee uusia oivalluksia.
On myös paljon yksityiskohtia, esimerkiksi Apostolien teoissa, -
jotka Raamatun ulkopuoliset lähteet vahvistavat.
Esimerkiksi kirjoituksia, jotka täsmäävät täysin Luukkaan kanssa.
Kun pääsee käsiksi tekstiin, ajatteluun ja historialliseen taustaan, -
ne yhdessä muodostavat paljon rikkaamman kuvan.
Se ei ole pelkkä teksti tai jae.
Sitä voisi kutsua paksummaksi kuvaksi, a thick picture.
Tekstissä näkee paljon enemmän.
Silloin myös juuremme ulottuvat syvemmälle. - Aivan.
Silloin emme lähde jokaisen opin ja teologian mukaan.
Olemme ankkuroituneet Sanaan. - Aivan.
Juurrumme myös syvemmälle Kristukseen, Hänen tuntemiseensa.
Jeesuksen voi oppia tuntemaan varmimmin juuri Sanasta.
Hän itse on Sana, ja Hän puhuu Sanan kautta.
Pyhä Henki tietenkin avaa Sanaa. Siten opimme tuntemaan Jeesuksen.
Kerro meille joitakin helmiä, joita olet viime aikoina Sanasta löytänyt.
Yksi helmi, josta haluan kertoa, on juuri tämä deeseis, hätärukous.
Herra auttaa, kun rukoilemme hädässämme. Se oli minulle tärkeää.
Mielenkiintoinen on myös seurakuntaa tarkoittava sana ekklesia.
Mikä ekklesia oikeastaan on?
Jeesus sanoo: Minä rakennan minun ekklesiani.
Hän sanoo ensinnäkin: Minun ekklesiani.
Hän korostaa sitä, ja kreikan kielessä korostus on mahdollista.
Olen alkanut miettiä ja tutkia, mitä ekklesia, seurakunta, oikein on.
Meillä on omia, kulttuurista nousevia kuvia kirkosta ja seurakunnasta.
Ne eivät kuitenkaan riitä. Meidän pitää löytää Jeesuksen kuva seurakunnasta.
Aloin perehtyä tähän. Katsoin, mikä se on hepreaksi.
Se on hepreaksi kahal, arameaksi kehila.
Mitä se tarkoittaa Vanhassa testamentissa?
Aloin etsiä ekklesiaa Septuagintasta eli kreikankielisestä VT:sta.
Katsoin sieltä, mitä ekklesia on.
Ekklesia on koko Israel kokoontuneena rukoilemaan.
Koko Israel kokoontuneena ylistämään ― tai sotimaan.
Josafatista kerrottaessa ekklesia/kahal esiintyy useita kertoja, mm. 2. Aik. 20.
Myös kokoontuneena tekemään tärkeitä ratkaisuja.
Kun Jeesus sanoo: "Rakennan minun ekklesiani", -
ymmärrämme, että kyse on juuri tästä:
kansasta, joka on kokoontunut palvontaan ja ylistykseen ja sotaan.
Millaiseen sotaan? Se selviää samasta jakeesta:
Tuonelan portit eivät voita ekklesiaa (Matt. 16:18).
Eli seurakunta on asetettu myös suureen hengelliseen sotaan.
Seurakunta ei ole vain muutamien ihmisten kokouksia. On se sitäkin.
Se tarkoittaa myös, että teemme jotain hengellisessä todellisuudessa.
Seurakunnalla on siellä arvovaltaa.
Kun perehdyin ekklesiaan, jatkoin kahaliin ja siihen miten Israel eli.
Jeesus rakentaa uuden ekklesian.
Meidän onneksemme se koostuu sekä juutalaisista että pakanoista.
Tämä oli pieni esimerkki siitä, -
miten jo tekstiä raaputtamalla löytää kultaa ja pääsee syvemmälle.
Tätä haluamme viljellä Skandinavian teologisessa korkeakoulussa, -
jotta nousisi nuorten miesten ja naisten sukupolvi ja vanhempiakin, -
joka perehtyy Jumalan sanaan.
Näet yhteyden raamattu-uskon ja herätyksen välillä.
Mitä näet siitä maailmalla liikkuessasi?
Yhteydestä ei ole epäilystäkään, ei historiallisesti eikä nykypäivänä.
Jumalan valtakunta ja seurakunta eivät kasva missään, -
missä raamattukritiikki on vallalla.
Herätyksessä on aina perustana raamattu-usko.
Otetaan Brasilian helluntaiherätys.
Se alkoi muutamasta tavallisesta baptistista Länsi-Götanmaalta.
He lähtivät Brasiliaan lähetystyöhön. Heillä oli valtava rakkaus Raamattuun.
Suurimmat herätykset ovat nykyisin eteläisellä pallonpuoliskolla, -
kuten Brasiliassa. Siellä vallalla on vain raamattu-usko.
Siinä kontekstissa raamattukritiikille ei ole sijaa. Se on tilanne maailmalla.
Jos katsotaan länsimaita, Ruotsia ja Pohjois-Eurooppaa, -
täällä ei juuri ole herätystä.
Luterilaisissa kirkoissa rakenteisiin on päässyt paljon liberaaliteologiaa.
Myös vapaat suunnat ovat omaksuneet sitä yhä enemmän.
Se luonnollisesti vaikuttaa hengelliseen ilmapiiriin.
Jos haluamme nähdä muutoksen ja uskonpuhdistuksen, -
sen on alettava samoin kuin Lutherin reformaatio. Miten se alkoi?
Hän istui lukemassa Psalmeja ja "raaputti" Sanaa ymmärtääkseen sitä.
Silloin hän sai ilmestyksen vanhurskauttamisesta uskon kautta.
Uskon, että reformaatio tulee samalla tavalla.
Tähän päättyy tämä viisiosainen minisarja Etulinjassa-sarjan sisällä.
Voisitko rukoilla Ruotsin kristikansan puolesta -
ja raamattu-uskon ja metodisen raamattuopetuksen puolesta. - Aamen.
Isä, Jeesuksen nimessä kiitämme suunnitelmistasi tälle maalle.
Kiitos, että haluat evankeliumin saavuttavan jokaisen tässä maassa.
Siksi rukoilemme reformaatiota, rakkautta Raamattuun, -
intoa tutkia sitä, raitista ja raamattu-uskollista raamattutiedettä.
Isä, kiitos että Sinä olet uskollinen.
Kiitos, että vuodatat Pyhän Hengen tämän maan ylle -
ja kaikkien sananjulistajien ylle. Jeesuksen Kristuksen nimessä.
Aamen. - Aamen. - Kiitos, Anders, tämä on ollut tavattoman antoisaa.
On tärkeää myös ravistella vähän ja osoittaa raamattukritiikin vaarat, -
mutta myös metodisen ja tieteellisen raamatuntutkimuksen mahdollisuudet -
avata meille valtavia rikkauksia. - Kiitos.
Kiitos myös sinulle, katsoja.
Sarja jatkuu uusien kiinnostavien vieraiden ja asiantuntijoiden kanssa.
Nähdään taas!
Iloitsen suuresti kristillisestä tv:stä ja yhteistyöstä Himlen TV7:n kanssa.
Ymmärrän, että se myös maksaa.
Upea studio ja henkilökunta aiheuttavat kuukausittain kuluja.
Rohkaisen sinua, hyvä katsoja, tukemaan tätä evankeliumin työtä, -
mielellään säännöllisellä kuukausilahjalla.
Voit tukea tämän ohjelman käännöstyötä:
SOITA: 0600 10070 (10,01 e + pvm) TILILLE: FI40 1112 3000 3427 89
VIITE: 2710 VASTAANOTTAJA: RISTIN TUKI RY
Suomennos: Aune Björkström