Mitä tapahtuu, kun osia Raamatusta karsitaan pois?
Kun siitä karsitaan eri ulottuvuuksia tai eri kirjoja ― mitä jää jäljelle?
Tästä puhumme tänään Etulinjassa.
ETULINJASSA
Olen Daniela Persin, ja vieraanani on professori Anders Gerdmar.
Hän toimii professorina South Eastern University -yliopistossa Floridassa -
ja Uuden testamentin eksegetiikan dosenttina Upsalan yliopistossa.
Hän on myös Skandinavian teologisen korkeakoulun perustaja ja rehtori.
Tervetuloa, Anders. - Kiitos.
Olemme keskustelleet jo kolmessa ohjelmassa kirjasi pohjalta.
Kirjasi Det står skrivet (On kirjoitettu) käsittelee -
raamattu-uskoa vs. raamattukritiikkiä.
Raamatuntutkimus ja raamattutiede lähtee joko siitä, -
että Jumala on ja vaikuttaa ja Raamattu on Jumalan sanaa, -
tai siitä, että Raamattu on melkein kuin mikä tahansa historiallinen kirja, -
se on maailmansisäinen, eli vain luonnonlait ovat todellisia.
Jumalan sanasta karsitaan kaikki yliluonnollinen ja jumalallinen.
Mitä silloin jää jäljelle, Anders?
Se on tosi tärkeä kysymys.
Mielestäni uskovien ja kirkossa kävijöiden tärkein kysymys kuuluu:
Kumpaan käsitykseen voin luottaa? Mille Raamatussa voin rakentaa?
Kysymyksesi on todella tärkeä.
Ja silloin puhutaan esimerkiksi eri ulottuvuuksista, -
sekä tilan että ajan ulottuvuuksista.
Mainitset myös yksilöt: millaiset yksilöt jäävät jäljelle.
Tarkastellaan ensin aikaperspektiiviä.
Raamatun rakenne on tosi kiehtova.
1. Mooseksen kirjan 1. luvussa ollaan Herran luomassa paratiisissa.
Kertomus jatkuu Raamatun viimeiselle sivulle, Ilmestyskirjaan saakka.
Siellä ollaan jälleen paratiisissa; on elämän puu ja kaikki. Se on kiehtovaa.
Raamattukritiikki karsii tietenkin pois koko aikaperspektiivin, -
ensinnäkin luomisen, sen että Jumala on luonut.
On tavattoman tärkeää, että Jumala on luonut ihmiset, -
sillä Jumalan luomina elämme täysivaltaisina luomakunnassa.
Olemme naisia tai miehiä, teemme työtä ja vaalimme luomakuntaa.
Samalla karsitaan pois eskatologinen perspektiivi, -
aikaperspektiivi, että eräänä päivänä Jeesus tulee takaisin.
Tulee tuomiopäivä, josta puhutaan läpi Vanhan ja Uuden testamentin.
Jeesus tulee tuomitsemaan elävät ja kuolleet.
Sitten tulee uudet taivaat ja uusi maa, jossa vanhurskaus asuu.
Raamattukritiikki häivyttää kaiken tämän eskatologiaan liittyvän.
Sitä ei voi punnita eikä mitata -
eikä kuvailla aineellisilla tai maailmansisäisillä käsitteillä.
Niinpä sitä ei pidetä relevanttina.
Jeesus typistetään henkilöksi, joka eli tietyn ajan historiassa.
Hänen tekojaan pidetään mielenkiintoisena esikuvana, -
mutta niillä ei nähdä sen kummempaa merkitystä tämän ajan ihmiselle.
Ne antavat ehkä eettisiä toimintaohjeita.
Se on tuotu esille liberaaliteologiassa.
Jumalan ja Raamatun aikaperspektiivit kuitenkin puuttuvat kokonaan.
Ja kun aika ja paikka kohtaavat, -
eli puhutaan taivaasta ja helvetistä, nekin karsiutuvat pois, eikö totta?
Kyllä, ehdottomasti.
Voidaan sanoa, että Vanhan ja Uuden testamentin ajattelussa -
on kolme ulottuvuutta. On tämä maailma, jossa elämme.
Tapaan sanoa, että taivaaseen on kuin lasikatto.
Taivaassa ovat enkelit ja henkivallat -
ja ylimpänä tietysti Jumala.
Hänen alapuolellaan ovat enkelit, henkivallat ja muut olennot.
Asuttiin "avoimen taivaan alla".
On myös lasilattia. Maan alla nähdään taas muita asioita.
Maan alla voidaan nähdä paikkoja, -
joissa säilytetään tuomiota odottavia ihmisiä ja niin edelleen.
Olemassaolo on siis kolmiulotteista.
Senkin raamattukritiikin maailmankuva luonnollisesti karsii pois.
Mainitsit, että taivaan ja helvetin ulottuvuus karsitaan pois -
sekä nykyhetkessä että tulevassa, ikuinen tuomio tai ikuinen elämä.
Silloin meillä ei ole myöskään mitään toivoa.
Mikä toivo meille silloin jää?
Ei mitään toivoa, ei tulevaisuudessa eikä ajan rajan tuolla puolen.
Ei ole sellaista jumalanpelkoa tai ymmärrystä, -
että elämäni voi johtaa kadotukseen.
Kristinuskosta katoavat silloin sekä toivo että kadotuksen mahdollisuus.
Tilalle tulee käsitys, että me vain katoamme, nukumme pois. - Aivan.
Ei ole kuoleman jälkeistä elämää.
Tästä seuraa myös, -
että Jeesus kuoli ristillä ― jokaisenhan on kuoltava.
Mutta Raamattu kertoo, että Hän myös astui alas...
Tuonelaan. - Hän astui alas tuonelaan ja saarnasi kolmen päivän ajan -
siellä oleville, jotka olivat kuolleet ennen Nooaa.
Sitten Hän nousi kuolleista ja ainakin 500 todistajaa näki Hänet.
Sitten Hän nousi taivaisiin.
Enkelit tulivat Häntä vastaan ja puhuivat opetuslapsille.
Sitten Hän istui Isän oikealle puolelle. Kaikki tämäkin on karsittu pois.
Voin vain sanoa kyllä kuvaukseesi.
Juuri näin tapahtuu. Silloin ei ole tuonelaa, jossa Hän oli, -
eikä ketään, joille Hän olisi saarnannut.
Jeesukseen taivaaseenastumista pidetään myyttinä.
Kaikkea, mikä ei sovi meidän kokemuspiiriimme -
tai maailmansisäiseen katsomukseemme, -
sitä pidetään seurakunnan jälkeenpäin keksimänä myyttinä.
Että Jeesus istuu Isän oikealla puolella ja palaa kerran takaisin, -
kaikki tämä karsitaan pois.
Tiedämme historiasta, -
että lähes kaikki opetuslapset kärsivät marttyyrikuoleman uskonsa tähden.
Kuka haluaisi kuolla Pietarin tavoin ristiinnaulittuna pää alaspäin -
jonkin myytin takia? Kuolisiko joku vain säilyttääkseen kasvonsa?
Se on todellakin vahva argumentti sen puolesta, -
että Jeesuksen ristinkuolema ja myös ylösnousemus ovat totta, -
että se todellakin muutti ihmisiä ja kristittyjen yhteisöä.
He olivat valmiita kuolemaan Hänen takiaan.
He alkoivat myös palvoa Jeesusta sanoin, joita sanottiin vain Jumalalle.
Se on itse asiassa kiintoisa Jeesus-tutkimuksen haara.
On osoitettu, että Jeesukselle ruvettiin puhumaan jo varhain -
aivan kuin Jumalalle. Se osoittaa, että jotain oli tapahtunut: ylösnousemus.
Nämä ihmiset olivat muuttuneet.
Siitä saattoi seurata jopa marttyyrikuolema.
Jos tietää saavansa elää Jeesuksen kanssa ikuisesti, kun Hän palaa, -
ei marttyyriuskaan ole mahdoton ajatus. - Ei. - Kristitty ymmärsi:
Kuolen nyt Jeesuksen tähden, mutta saan elää Hänen kanssaan ikuisesti.
Eikä tämä koskenut vain ensimmäisiä sukupolvia, -
vaan tämä todistus eli vielä monien seuraavien sukupolvien keskuudessa.
Se ei ollut muuttunut vain uskonnoksi, vaan se oli elävää -
vielä monta sukupolvea eteenpäin näiden isovanhempien jälkeen.
Hekin olivat valmiit kuolemaan. Heitä vainottiin ankarasti.
Marttyyrikuolemia oli itse asiassa eniten vuosina 200―300.
Eli monta sukupolvea myöhemmin tuli ankara vaino ja monia marttyyreita.
Marttyyreja on tavattoman paljon myös tänään. - Totta, sekin on tärkeää.
Emmekä nyt tarkoita marttyyreilla itsemurhapommittajia tai tappajia, -
vaan heitä, jotka antavat henkensä ja rakastavat vihollisiaan, surmaajiaan -
ja antavat heille anteeksi, niin kuin Jeesus antoi. Se on vahva todistus.
Siksi monet vanginvartijat tulevat uskoon. He tunnistavat eron.
Se on upeaa. - Se muuttaa elämän. - Todella.
Kolmas ulottuvuus, jonka olemme ohimennen maininneet, ovat asukkaat.
Piirretään Raamatun maailmankuva... - Ja mitä siitä karsitaan.
On tietty aika, tila ja tietyt asukkaat:
Tietenkin kolmiyhteinen Jumala; Isä, Poika ja Pyhä Henki.
Pyhä Henki halutaan usein karsia pois liberaaliteologiassa.
Sitten ovat enkelit ja henkivallat, joita on sekä hyviä että pahoja.
Niillä on tärkeä rooli evankeliumeissa ja kirjeissä.
On demoneita, jotka vaikuttavat ihmisiin, -
enkeleitä, jotka tulivat vierailulle.
Mitä tapahtuikaan Marialle, joka istui eräänä päivänä rukkinsa ääressä...
Hän oli ehkä 13-vuotias. Yhtäkkiä tapahtui jotain.
Enkeli Gabriel tuli. Marialle oli varmasti opetettu, -
että Gabriel oli yksi mahtavimmista enkeleistä.
Tämä kaikki oli hyvin todellista ensimmäisille kristittyjen sukupolville.
Enkelit olivat erittäin tärkeitä luonnollisesti myös juutalaisille.
Maria tiesi: Onko se Gabriel, joka tulee luokseni? Se oli valtavaa.
Jeesus otti jatkuvasti yhteen pahojen henkien kanssa.
Hän kohtasi niitä ja ajoi ne ulos, ja niiden täytyi lähteä.
Tänään puhumme siitä, mitä siitä seuraa meille.
Totta kai sillä on seurauksensa, kun yliluonnolliset asiat karsitaan pois.
Onko enkeleitä? Kyllä on, mutta niihin ei pidä kiinnittyä väärällä tavalla.
Onko demoneita? Ehdottomasti on olemassa pahoja henkiä.
Tuollainen teologia kuitenkin karsii pois kaikki nämä ulottuvuudet, -
jotka ovat edelleen todellisia.
Se johtaa siihen, että Raamattua on karsittava. Mitä siitä jää jäljelle?
Sekin on kiintoisa kysymys.
Jos otetaan liberaaliteologia... - Pahimmillaan? - Juuri niin.
Vanha testamentti: vanha juutalainen kirja, josta ei tarvitse välittää.
Ja se on täynnä myyttejä. Daavidia ei ole ollut olemassakaan.
Halu karsia pois Vanha testamentti oli tyypillistä liberaaliteologeille.
Se on aika iso osa Raamatusta.
Kuinka moniin Jeesuksen puheisiin Uudessa testamentissa voi luottaa?
Ei moniinkaan. Evankeliumit ohenevat reippaasti.
Entä sitten Uuden testamentin 21 kirjettä?
Tutkimuksen raamattukriittisestä valtavirrasta useimmat sanoisivat, -
että noista 21 kirjeestä vain seitsemän on aitoja. - Mitkä ne ovat?
Monet Paavalin kirjeistä. - Miksi juuri ne?
Roomalaiskirje, Korinttilaiskirjeet, Galatalaiskirje, Kirje Filemonille.
Heprealaiskirjettä ei voi kiistää, koska sen kirjoittajaa ei tiedetä.
Muut Paavalin kirjeet karsitaan pois.
Unohdin 1. Tessalonikalaiskirjeen, se hyväksytään, 2. Tess. karsitaan pois.
Miksi? Miksi juuri se?
Siitä voidaan todella kiistellä ja kyseenalaistaa, miksi se karsitaan.
Joskus kirjeitä verrataan toisiinsa.
1. Tess. on autenttinen, mutta 2. Tess. ei istu samaan kuvaan sen kanssa.
Kolossalaiskirje ja Efesolaiskirje taas ovat liian samanlaisia.
Efesolaiskirjettä ei pidetä Paavalin teologian mukaisena.
Ei Paavali noin opeta.
Tieteentekijöinä voisimme sanoa, että tuohan on kehäpäätelmä.
Miksi Paavalin pitäisi opettaa juuri samoin kuin Roomalaiskirjeessä?
Hänhän kirjoittaa eri ihmisille ja käsittelee eri ongelmia.
Hän sanoo tiettyjä asioita seurakunnasta -
Roomalaiskirjeessä ja 1. Korinttilaiskirjeessä -
ja taas muita asioita seurakunnasta Efesolais- ja Kolossalaiskirjeessä.
Eikö Paavali voi tehdä niin? Totta kai.
Ajattelen niin, että hänhän istui vankilassa. Hänellä oli aikaa.
Hänellä oli aikaa keskustella Pyhän Hengen kanssa ja saada lisäilmoitusta.
Hän opettaa seurakunnasta upealla tavalla.
Jos Efesolaiskirje karsitaan pois, se käy tosi kalliiksi.
Haluaisin sanoa vielä...
Ilmestyskirjakin pitää kaiketi karsia pois? - Toki, sekin on vähän outo.
Siinä on liikaa enkeleitä ja demoneja. - Raamatusta tulee siis tosi ohut.
Siihenkin jää vain jakeita sinne tänne. - Aivan.
Jos kaikki nämä tekstit karsitaan pois, jäljelle jää hyvin ohut Raamattu.
On muitakin kiintoisia seikkoja.
Tein vuosia sitten väitöskirjani 2. Pietarin kirjeestä ja Juudaksesta.
Nämä kirjeet karsitaan usein pois vähemmän tärkeinä.
Minusta 1. ja 2. Piet. ja Juudas ovat tavattoman tärkeitä kirjeitä.
Juudaksen kirje on tärkeä siksikin, että Juudas oli Jeesuksen veli.
Myös Jaakob oli Jeesuksen veli.
Mikä tilaisuus oppia tuntemaan Jeesuksen kasvuympäristöä -
myös hänen veljiensä kautta.
2. Pietarin kirje sisältää valtavasti eskatologiaa.
Se kertoo, mitä tulee tapahtumaan.
Paavali taas kirjoittaa kirjeensä Tarson diasporajuutalaisena.
Hän oli tosin saanut koulutuksensa Jerusalemissa, mutta oli diasporasta.
Paavali tuli mukaan aika myöhään, vaikken mitenkään vähättele häntä.
Sen sijaan Pietari, Juudas, Jaakob ja Johannes -
ovat todellisia "Israel-kirjeitä", joiden juuret ovat Israelin mullassa.
Kun raamattukritiikki karsii pois nämä kirjeet, -
hukataan upea lähdeaineisto tuon ajan ajattelusta ja teologiasta.
Millaista teologiaa oli vaikkapa Nasaretin synagogassa?
Tässä hukataan valtava aarre.
Samalla hukataan Jaakobin rooli alkuseurakunnassa. - Totta.
Hän johti sitä Jerusalemista. Karsitaanko hänet pois? - Kyllä.
Tässä on toinenkin kiintoisa puoli.
Tähän liittyy myös juutalaisvastainen puoli.
Monilla näistä kirjeistä, kuten Jaakobilla, on juutalainen leima.
Tutkimukseni mukaan myös 2. Pietarilla on vahvempi juutalaisleima -
kuin tutkimus yleensä sanoo.
Näitäkin asioita kenties väheksytään.
Sitä opetusta, joka kehittyi Jerusalemin seudulla ja Galileassa.
Nämä tuiki tärkeät lähteet halutaan karsia pois.
Puhuimme aiemmin Raamatun ulkopuolisista lähteistä.
Eikös muissa juutalaislähteissä mainita "oikeamielinen Jaakob"?
Kyllä, historioitsija Josefus mainitsee hänet.
Hän on tavattoman tärkeä historioitsija kaikille tuon ajan historiaa tutkiville.
Hänellä on oikkunsa, hän liioittelee joskus reilustikin, -
mutta kun hän mainitsee tällaisia asioita, niihin voi luottaa.
Kysyit, mitä Raamatusta jää jäljelle, -
kun nämä ulottuvuudet ja nämä tekstit poistetaan.
Jäljelle jää tosi ohut Raamattu.
Jos oltaisiin aivan rehellisiä, -
kun sanotaan, että nämä kirjeet ovat sepitettyjä...
Paavali kirjoittaa esimerkiksi efesolaisille:
"Paavali, Jeesuksen apostoli, Efesossa oleville uskoville."
Onko se Paavali?
Jos se kiistetään, pitäisi kiistää myös kirjeen autenttisuus ja luotettavuus.
Paavali kertoo siinä myös henkilökohtaisia asioitaan.
Otetaan sitten ns. paimenkirjeet, 1. ja 2. Timoteuskirje ja Titus.
Kirjeet Timoteukselle ovat Paavalin kirjeitä lempiopetuslapselleen, -
joka tuli uskoon hänen ensimmäisellä lähetysmatkallaan.
Paavali seurasi hänen elämäänsä läheltä, kasvatti häntä Herrassa -
ja kehotti häntä yksityiskohtaisesti.
Paavali kertoi nimeltä mainiten tuntevansa hänen äitinsä ja isoäitinsä.
Jos nämä kirjeet karsitaan pois epäautenttisina, -
meillä on valtaisa ongelma.
Kukaan kirkossa ei karsinut pois noita kirjeitä ennen vuotta 1800.
Nämä kirjeet elivät kirkossa vuoden 1800 tienoille saakka.
Sitten tuli raamattukritiikki -
ja näitä kirjoituksia alettiin eri syistä kyseenalaistaa.
Tapaan sanoa, että katsokaa nyt, miten kirkko on suhtautunut niihin.
Haluaisin kysyä sinulta yhtä asiaa näistä tutkijoista, -
jotka karsivat ja kyseenalaistavat Raamatusta yhtä sun toista.
Mikä motivoi heitä ylipäätään tutkimaan Raamattua?
Oletko saanut jonkin selityksen? Minä en käsitä sitä.
Syyt luonnollisesti vaihtelevat.
Osa heistä ei ole ensinkään kristittyjä.
Se ei kuitenkaan ole yleistä.
Tapasin eräässä konferenssissa vanhan, kuuluisan tutkijan.
Tämä sympaattinen englantilainen mies kysyi minulta:
"Sanohan, onko sinulla usko? Do you have the faith?"
On toki, vastasin. "Sepä ilahduttavaa", hän sanoi.
Hän oli työskennellyt ikänsä Raamatun kimpussa, mutta hänellä ei ollut uskoa.
Hän ei ollut saanut oppia tuntemaan Jeesusta. Miten traagista!
Jotkut haluaisivat oppia tuntemaan Jeesuksen, toiset taas ei ollenkaan.
Useimmat heistä kuitenkin elävät jonkinlaisissa kristillisissä piireissä.
Mikä heitä sitten motivoi? Toisinaan pohdin sitä.
Ainakin suuri kiinnostus.
Heillä on kristillisyys, joka ei ehkä ole aivan samanlaista -
kuin minun uskoni, jossa Raamattu on tosi tärkeä.
Heille Jeesus on ehkä esikuva, eettinen opettaja tai jotain vastaavaa.
Tai he pitävät kiinni kristinuskon perustotuuksista.
He uskovat apostolisen uskontunnustuksen mukaisesti -
neitseestäsyntymiseen, Jeesuksen sovituskuolemaan, -
ylösnousemukseen ja paluuseen.
Mutta he eivät usko itse Sanaan, -
Raamatun sanaan, siihen, että se on elävää Sanaa.
Minulle se taas on tavattoman tärkeää.
Olenhan kokenut, että Raamatun sana on puhutellut minua.
Raamatun sanassa on tavallaan Jumalan elämä, Pyhän Hengen elämä.
Se sai minut myös kirjoittamaan kirjan Det står skrivet (On kirjoitettu).
Meillä on kirjoitettu Sana, johon pitäytyä.
Se on valtava aarre silloinkin, kun ei tiedä mitä tehdä -
tai tuntuu, ettei tänään huvita uskoa Jumalaan.
Silloinkin meillä on Sana, joka puhuu meille.
Siksi on mielestäni suunnattoman vahingollista, -
ettei se rakkaus Sanaan ole säilynyt, -
joka on nähtävissä kautta kirkon historian -
ja jonka mukaan Raamatun sanoissa itsessään on voima.
Kollegoideni ja raamatuntutkijoiden joukossa on tosi suuria eroja.
En halua mitenkään torjua kollegoitani ja ystäviäni.
Asioista voidaan ajatella eri tavoin.
Näen silti, mitä vahinkoa se aiheuttaa, ettei eletä Jumalan sanasta, -
niin kuin Herra on tarkoittanut.
Sanaa ei voi myöskään ottaa vastaan, jos lähtökohtaisesti epäilee sitä. - Ei.
Suuret kiitokset! Ensi kerralla puhumme siitä, -
mikä rikkaus Sanaan kätkeytyy, kun sitä luetaan ja tutkitaan, -
myös tieteellisin menetelmin, kun lähtökohtana ei ole epäilys vaan usko.
Tervetuloa kuulolle!
Iloitsen suuresti kristillisestä tv:stä ja yhteistyöstä Himlen TV7:n kanssa.
Ymmärrän, että se myös maksaa.
Upea studio ja henkilökunta aiheuttavat kuukausittain kuluja.
Rohkaisen sinua, hyvä katsoja, tukemaan tätä evankeliumin työtä, -
mielellään säännöllisellä kuukausilahjalla.
Voit tukea tämän ohjelman käännöstyötä:
SOITA: 0600 10070 (10,01 e + pvm) TILILLE: FI40 1112 3000 3427 89
VIITE: 2710 VASTAANOTTAJA: RISTIN TUKI RY
Suomennos: Aune Björkström