Liberaaliteologia saa yhä enemmän jalansijaa Ruotsin kristikunnassa.
Mitä se on, ja mihin se johtaa? Siitä puhumme tänään.
ETULINJASSA
Olen Daniela Persin, ja vieraanani on professori Anders Gerdmar.
Tervetuloa, Anders. - Kiitos.
Toimit professorina South Eastern University -yliopistossa Floridassa -
ja Uuden testamentin eksegetiikan dosenttina Upsalan yliopistossa.
Lisäksi olet Skandinavian teologisen korkeakoulun perustaja ja rehtori.
Pitää paikkansa. - Olet kirjoittanut professorina runsaasti artikkeleita, -
mutta myös kirjoja, mm. Uuden testamentin eksegetiikasta.
Sitä on käytetty laajasti oppikirjana eri yhteyksissä.
Vuosien mittaan tutkimuksiasi vastaan on hyökätty, -
koska olet korostanut raamattu-uskollisuutta -
raamattutieteessä ja raamatuntutkimuksessa.
Olet huomannut, että Raamattua vastaan hyökätään monin eri tavoin.
Sinulta on juuri ilmestynyt kirja -
nimeltä Det står skrivet (On kirjoitettu).
Sen aiheena on raamatullisuus vs. raamattukritiikki. - Pitää paikkansa.
Kirja on tarkoitettu sekä korkeakoulututkinnon suorittaneille -
että pastoreille, papeille ja tavallisille uskoville, -
jotka haluavat ymmärtää, mihin Raamattu perustuu.
Miksi Raamattuun voi luottaa? Miten sitä vastaan hyökätään?
Mihin Raamattu perustuu? Tästä keskustelemme viidessä ohjelmassa.
Puhumme siitä, millä tavoilla Raamattua vastaan hyökätään.
On tärkeää ymmärtää, mihin ne perustuvat, -
jotta osaamme puolustautua -
ja paljastaa niiden taustat ja inhimillisen ajattelun niiden takana.
Puhumme myös siitä, millaisia aarteita voimme löytää, -
jos valitsemme Raamatun teksteihin erilaisen lähestymistavan.
Miten päästä syvemmälle?
Miten olla tieteellinen kritisoimatta Jumalaa ja Hänen sanaansa? - Aivan.
Nämä ovat siis teemamme.
Tässä jaksossa puhumme liberaaliteologiasta, -
jonka lähtökohtana on raamattukritiikki.
Mitä se on, ja mihin se voi johtaa meidät:
uskovat, seurakunnat ja ennen muuta raamatuntutkimuksen?
Tämä johdantona seuraaviin viiteen ohjelmaan.
Mielenkiintoisia aiheita! Otetaan ensimmäinen kysymys.
Puhut paljon raamattunäkemyksestä.
Jaat sen karkeasti kahteen erilaiseen suhtautumistapaan:
raamattu-uskoon ja raamattukritiikkiin.
Miten kuvailisit näitä kahta lyhyesti?
Raamattu-uskoa on ollut olemassa jo ennen kristillisen kirkon syntyä.
Se oli vanhassa Israelissa, Jeesuksella ja apostoleilla.
Heidän tapansa käsitellä Raamattua kertoo, että he elivät siinä täysillä.
Kautta historian on ollut vakaata raamattu-uskoa eri muunnelmina.
Vakaata raamattu-uskoa on ollut noin vuoteen 1700 saakka.
Valistuksen ajan myötä syntyi uusi suuntaus ja suhtautumistapa.
Pitkässä perinteessä asetuttiin ja alistuttiin Raamatun alle.
He kokivat kuulevansa Raamatussa Jumalan äänen.
Valistuksen myötä valtaistuimelle istui järki.
Raamattua ei nähty Jumalan sanana, vaan tutkimuskohteena.
Raamattu oikeastaan irrotettiin Jumalasta.
Sitä ei enää nähty Jumalan puheena.
Siihen alettiin suhtautua kriittisemmin.
Siksi puhutaan raamattukritiikistä.
Siinä karsitaan Raamatusta pois kaikki yliluonnollinen.
Raamattukritiikille on ominaista, että yliluonnolliseen ei uskota.
Oikeastaan siinä konstruoidaan aivan toinen Jeesus.
Se oli lyhyt tiivistelmä. - Aivan.
Kirjoitat, että keskiöön nousee ihminen eli humanismi.
Ihmisestä ja järjestä tulee kaiken mitta. - Aivan.
Toinen seikka on, että epäilystä tulee perusajatus.
Ihmisen tulee epäillä kaikkea. "Onko Jeesus sanonut tuon?
Onko Jumala sanonut ja tehnyt noin? Voiko tämä olla totta? Mikä on aitoa?"
Kaikkea tulee epäillä, kyseenalaistaa. - Tuo oli hyvä kuvaus.
Ihminen on keskiössä. Raamattu- uskossa taas Jumala on keskiössä.
Raamattukritiikissä keskiössä ovat ihminen ja ihmisjärki.
Valistuksen filosofiaan kuuluu sekin, että järki lähes korotetaan jumalaksi.
Uskotaan, että kaikki voidaan käsittää ja ymmärtää järjellä. Eihän se onnistu.
Sen sijaan voi päättää tutkia sitä pikku osaa todellisuudesta, jonka ymmärtää.
Minusta se on kuvaavaa, mikä on keskiössä. - Totta.
Tavallisina uskovina kuulemme usein, mitä luomiskertomuksessa tapahtui.
Minua puhuttelee se, että jo syntiinlankeemuksessa kysyttiin:
"Onko Jumala todella sanonut?"
Siinä on kaiken ydin. Se on siitä lähtien leimannut kaikkea.
Ja kuten sanoit, epäilys tulee kuvaan mukaan.
Perinteisessä näkemyksessä perusasenteena on usko, -
toisessa epäilys. Se luonnollisesti muuttaa Raamattuun suhtautumista.
Ensimmäisessä on jumalanpelko, joka Raamatun mukaan on viisauden alku.
Toisessa on ihmispelko, ihmisiin turvautuminen.
Näen tässä selvät jakolinjat. - Kyllä.
Vakuutat, että Raamattua silti voi tutkia tieteellisesti.
Tarkastellaanpa teististä lähtökohtaa, -
eli uskotaan, että on olemassa persoonallinen Jumala.
Ei siis sellainen Jumala, joka ehkä on luonut maailman, -
muttei sen jälkeen ole maailman kanssa tekemisissä.
Vaan teistinen Jumala, joka toimii historiassa.
Jos Raamattua pidetään Jumalan sanana, mitä silloin tutkitaan?
Silloin halutaan ymmärtää Raamattua mahdollisimman paljon.
Itsekin rakastan alkutekstien tutkimista.
Luen niitä joka päivä hepreaksi ja kreikaksi.
Haluan ymmärtää, mitä Jumala tässä oikeasti sanoi.
Silloin käytän tieteellistä osaamistani, kaikkea oppimaani -
päästäkseni kaivautumaan syvemmälle aarteisiin.
Raamattukritiikki ei oikeastaan pysty siihen, -
koska se on karsinut pois tietyt perusedellytykset.
Radikaali raamattukriitikko on karsinut pois uskon Jumalaan.
Uskoa ei ole enää ole. Jos tapahtuu jotain yliluonnollista, kuten alussa, -
kun Jumala sanoi: "Tulkoon valkeus." Ja valkeus tuli.
Sitä ei voida uskoa. On pakko löytää muita selityksiä.
Silloin kadotetaan ymmärrys tutkimuskohteesta, Raamatusta.
Jos mennään niin pitkälle, että otetaan selitysmalliksi esimerkiksi evoluutio, -
Jumala on karsittu pois kokonaan.
Silloin ei oteta huomioon, että Jumala oikeasti pystyy toimimaan -
ja tekemään yliluonnollisia asioita.
Jos ajatellaan raamattukritiikkiä -
ja epäilyä ja ihmisjärkeä sen keskeisinä lähtökohtina, -
millaisia keskeisiä kysymyksiä silloin tarkastellaan ja tutkitaan?
Yksi hyvin yleinen kysymys kuuluu: Onko Jeesus todellakin sanonut näin?
Kuten mainitsit, se on syntiinlankeemuksen peruskysymys.
"Onko Jumala todella sanonut?" Tästä keskustellaan paljon.
Tuollainen raamattutiede keskittyy paljolti tämäntyyppisiin asioihin.
Paljon kysymysmerkkejä kohdissa, -
jotka ovat uskoville aivan olennaisia ja ehdottoman luotettavia.
Tällaisia kysymyksiä on paljon, samoin historiallisuuteen liittyviä.
Raamattukritiikkiä kutsutaankin historiallis-kriittiseksi menetelmäksi.
Paljolti kyse on sen selvittämisestä, -
mikä Raamatussa on historiallista ja mikä ei.
Paljon puhutaan myös siitä, mikä on aitoa ja mikä myöhemmin lisättyä.
Kyllä. Ajatellaan, että jos jotakin ei voi pitää Jeesuksen lausumana, -
joku on keksinyt sen ja lisännyt tekstiin jälkeenpäin.
Tosiasiassa sille ei löydy tukea käsikirjoituksista.
Millään tieteenalalla ei ole Uuden testamentin veroisia käsikirjoituksia.
Raamatusta, Uudesta testamentista on yli 5000 käsikirjoitusta.
Tutkijoilla olisikin loistava tilaisuus analysoida näitä käsikirjoituksia -
ja luottaa niihin.
Sen sijaan keksitään ajatus, ettei Jeesus ole voinut sanoa noin.
Vaikka se selvästi lukee vanhimmassa käsikirjoituksessa.
Mitä tulee muihin antiikin käsikirjoituksiin, -
voiko niitä edes verrata määrällisesti?
Ero on aivan uskomaton.
Otetaanpa vaikka Ceasarin käymä Gallian sota.
Siitä on muutama käsikirjoitus ,-
jotka on kirjoitettu muistaakseni 1000 vuotta tuon sodan jälkeen.
Kun taas Johanneksen vanhin käsikirjoitus on ajalta 120―130 jKr.
Tuo katkelma on jäljennös vähintään yhdestä aiemmasta julkaisusta.
Se on huomattavasti tuoreempi. Jos Johannes kirjoitti sen 90-luvulla -
ja joku kopioi sen ja taas joku, ollaan hyvin lähellä alkuperäistä.
Sitä paitsi tekstien jäljentäjät tekivät hyvin huolellista työtä.
Juutalaiset ovat aina olleet tarkkoja joka ainoasta jod-kirjaimesta.
Jeesus sanoi, ettei laista häviä yksikään jod.
Jos pieninkin piirto tulee väärin, -
koko teksti, koko kirjakäärö tuhotaan ja aloitetaan alusta.
Raamattu-uskossa on juuri tuo sama asenne, -
johon Jeesus ja apostolit syntyivät -
ja jolla kirkko on jatkanut kautta historian -
aina siihen asti, kunnes pelisääntöjä muutettiin.
Liberaaliteologialla on toinenkin historiallinen juuri.
Se liittyy pietismiin.
Se on hämmentävää, onhan pietismillä herätysliikehistoriassa tärkeä rooli.
Siellä oli kuitenkin pieni juuri. Mistä siinä oli kyse, ja mihin se johti?
On kiintoisaa, että otat tämän esille. Pietismi syntyi vastareaktiona sille, -
että kristinusko oli uskonpuhdistuksen jälkeen hyvin dogmaattista.
Oli oppikysymyksiä toisensa perään.
Sitten tuli pietismi, joka korosti ihmisen kokemusta, -
rakkautta Jeesukseen, "minun Jeesustani", Jeesus-elämyksiä.
Monet varhaisista liberaaliteologeista tulivat pietististä piireistä.
Käsittääkseni ongelma on siinä, -
että jos kristitty perustaa liikaa kokemuksiin ja elämyksiin, -
keskiössä ei olekaan enää Raamatun sana. Keskiöön nousee elämys.
Jos sitä viljellään ilman että Sana on perustana, ote lipsuu helposti.
Monilla raamattukritiikin nimekkäimmistä "isistä" -
on juuri tällainen tausta.
Liberaaliteologian yhdessä juuressa -
perustana on järki eli pää ja se asetetaan Raamatun yläpuolelle.
Tässä toisessa juuressa tunne eli sydän asetetaan Sanan yläpuolelle, -
kenties myös järjen yläpuolelle.
Joissain tapauksissa mennään kenties niin pitkälle -
kuten meidän ajassamme, että tätä nähdään selvimmin -
joissain vapaissa ja karismaattisissa suunnissa.
Tunteet ja elämykset ovat niissä tärkeitä.
Aivan kuin maailmassa ympärillämme: kiksejä ja elämyksiä toisensa perään.
Silloin Raamattu ei usein riitä, -
vaan elämyksiä ja tunteita aletaan etsiä Raamatun ulkopuolelta.
Sitä näkee paljon, ja se johtaa usein uushenkisyyteen, synkretismiin -
ja muuhun sen kaltaiseen, kun etsitään jotain muuta jännittävää.
Jos käytetään junavertausta, veturi vetää junaa.
Raamattu on uskonelämän veturi.
Jumalan sana on aina veturi. Tunteet ja kokemukset tulevat sen perässä.
Ne saavat tulla sen jälkeen. Iloitsen suuresti Pyhästä Hengestä.
On upeaa riemuita jostain uskossa. Se rakentuu silti aina Jumalan sanalle.
Jotkut varhaisista liberaaliteologeista yrittivät yhdistää nämä kaksi, -
järkiuskon ja kokemususkon. Jotkut jopa sanoivat, -
että on hyvä, ettei uskolle Jeesukseen ole historiallisia perusteita.
Silloin se on pelkän uskon varassa.
Silloin meidän uskomme taitaa olla kaikkea muuta suurempi. - Niinpä.
Mutta mitä tehdään sadepäivänä? Tai kun kaikki horjuu?
Kun ei tunne Jumalan läsnäoloa?
Silloin voimme palata Jumalan sanaan ja lukea sitä.
Silloin Hän voi puhua meille. Hän haluaa aina puhua Sanansa kautta.
Tässä ollaan aivan ytimessä. Sekin on mielenkiintoista, -
että liberaaliteologi nimeltä Schleiermacher -
on itse asiassa innoittanut osaa Ruotsin vapaakirkollisuudesta.
Nykyisen Missionskyrkanin isä P. P. Waldenström sai innoitusta -
Schleiermacherilta. Se on aika mielenkiintoista.
Jotain tästä kokemuspohjaisesta, vähän epämääräisestä uskosta tuli -
Ruotsin vapaakirkollisuuteen. Puhutaan noin vuodesta 1900.
Sillä on mielestäni ollut myös seurauksensa ajan saatossa.
Samaan aikaan on kuitenkin tärkeää, että meillä on yhteys Jumalaan.
Ettei kyse ole vain uskonnosta ja kuivasta sanasta.
Henki ja Sana toimivat yhdessä, mutta Sana asettaa raamit.
Raamien ulkopuolelle ei pidä mennä, ja kokemuksia tulee tulkita Sanalla.
Mutta ilman muuta Hän puhuu meille tänäänkin, niin ajattelemme kumpikin.
Ajattelen juuri noin. Sana asettaa raamit. Sana on se junan veturi.
Aivan. - Veturin perässä voi olla monia hienoja vaunuja.
Mitä nykyisin tarkoitetaan, kun puhutaan liberaaliteologiasta?
Se on aika hämärä ja avoin käsite. Mitä sillä tarkoitetaan nykyään?
Puhekielessä liberaaliteologia-sanaa käytetään aika huolettomasti.
Sillä tarkoitetaan teologiaa, joka ei aseta Raamatun sanaa etusijalle.
Sitä sillä puhekielessä tarkoitetaan.
Sanan varsinaisessa merkityksessä on olemassa liberaaliteologinen liike.
Se perustuu raamattukritiikille, -
jossa suuri osa Jeesuksen tärkeistä ominaisuuksista on karsittu pois.
Jeesus syntyi neitsyt Mariasta.
Jeesus teki ihmeitä, kulki veden päällä, paransi sairaita, herätti kuolleita.
Hän nousi kuolleista. Hän kuoli ristillä syntiemme vuoksi.
Kaikki nämä kristinuskolle aivan perustavat asiat -
poimitaan pois liberaaliteologiassa. Jeesuksesta tulee toinen Jeesus.
2. Korinttilaiskirjeessä puhutaan "toisesta Jeesuksesta".
Se ei ole Raamatun Jeesus.
Miten he kuvaavat Jeesusta? Ehkä jeesuksia on monia erilaisia?
Kyllä on. Tapaan sanoa, että jeesuksia on monia ,-
sillä kukin kuvaa historiallista Jeesusta omalla tavallaan.
Näin on syntynyt monta jeesusta pienellä J:llä.
Tyypillinen liberaaliteologian jeesus on ennen muuta etiikan opettaja.
Hän on viisauden opettaja, joka pitää Vuorisaarnan.
"Katsokaa kedon kukkia..." He eivät vain ole lukeneet koko Vuorisaarnaa.
Vuorisaarna on tavattoman haastava.
Vuorisaarnassa Jeesus sanoo, ettei laista katoa yksikään iota-kirjain.
Viisauden opettaja, esikuva, esimerkki meille, -
muttei Pelastaja, joka kuolee puolestamme ristillä.
Joillekin Hän on vapaustaistelija, joka on tullut vapauttamaan.
Kyllä vain. Näitä jeesuksia on monia.
Minun nuoruudessani marxilainen jeesus oli suosittu.
Kirjan nimi oli Kamrat Jesus (Toveri Jeesus). Muunnelmia on useita.
Karmein on natsi-jeesus. Sitä olen itsekin tutkinut.
Se todella liittyy liberaaliteologiaan. Natsiteologit olivat liberaaliteologeja.
Siksi he pystyivät luomaan jeesuksen, joka oli arjalainen, jopa germaani.
Vasta viime aikoina on muistettu, että Hän oli oikeasti juutalainen.
On mielenkiintoista, mitä kaikkea se löytö merkitsee.
Siinäkin pitäisi palata Raamattuun.
Tämä tiedostettiin oikeastaan vasta reilusti holokaustin jälkeen.
Silloin alettiin korostaa sitä, että Jeesus oli juutalainen.
Ennen Auschwitzin suurkatastrofia sitä korostettiin ani harvoin. - Aivan.
Puhut myös käsitteestä Evangelical Lite -
eli uusevankelikaalisuus (neo evangelicalism).
Sitä esiintyy lähinnä USA:ssa, mutta myös Ruotsissa. Mitä se tarkoittaa?
Kun on nämä kaksi näkemystä, -
raamattu-uskollinen ja liberaaliteologinen, -
eräät tutkijat halusivat käydä dialogia liberaaliteologian kanssa.
He etsivät keskitietä tai dialogia ja halusivat omaksua joitakin asioita -
liberaaliteologisesta eli historiallis-kriittisestä näkemyksestä.
Millaisia asioita esimerkiksi?
Alettiin kyseenalaistaa jopa Raamatun sanavalintoja.
Ei ole niin tärkeää, mitä siinä tarkkaan ottaen lukee.
Otetaan vaikkapa Johanneksen evankeliumi.
"Ehkä Jeesus ei sanonut sitä juuri noin.
Johannes taisi vähän mukailla Hänen sanomisiaan, ja siitä tuli tällainen."
Näin loitonnutaan vähitellen Raamatun ilmaisusta.
Alettiin myös kyseenalaistaa -
varsinkin Uuden testamentin kirjeiden kirjoittajien henkilöllisyyttä.
"Ei se ole tärkeää, että Paavali on kirjoittanut Efesolaiskirjeen."
Vaikka Paavali sanoo: "Minä, Paavali"?
Hän kirjoittaa "Minä, Paavali" ja myös hyvin henkilökohtaisia asioita.
Kun hän sanoo notkistavansa polvensa, olivatko ne Paavalin polvet?
Vai väärensikö joku toinen Paavalin tekstiä?
Evangelical Lite -näkemyksen edustajat eivät kulje perille asti.
Ei-ammattilaisen on vaikea nähdä eroa, -
sillä aluksi he pysyttelevät tiellä.
He pitävät kiinni siitä, että Jeesus on syntynyt neitseestä, -
kuollut ja ylösnoussut. Näitä asioita ei kyseenalaisteta, mikä on hienoa.
Mutta he alkavat nakertaa raamattu-uskoa.
Siinä alkaa kalteva pinta, -
joka voi ennen pitkää johtaa vähemmän myönteiseen kehitykseen.
Viimeinen tämän jakson kysymys:
Mitä seurauksia sillä on kristikunnalle, meidän uskollemme ja seurakunnille, -
kun lähdetään tähän suuntaan?
Toisaalta uskon vahvasti älylliseen työhön.
Muuten en tekisi sitä, mitä teen.
Opetukseen ja julistukseen voi silti livahtaa mukaan älyllisyyttä, -
rationaalista ajattelua, joka saattaa saada liikaa tilaa.
Sillä on luonnollisesti merkittävät seuraukset moraalikysymyksissä.
Miten ja millaista Jeesusta julistetaan? Miten julistetaan pelastuksesta?
Uskalletaanko puhua taivaasta ja helvetistä -
ja sanoa, mikä Jumalan sanan mukaan on totta?
Sitten tulevat polttavat kysymykset avioliitosta ja seksuaalisuudesta.
Niissä kernaasti pehmennetään sitä, -
mitä Raamattu sanoo avioliitosta ja homoseksuaalisuudesta.
Aletaan liukua pois Jumalan sanan ilmeisistä totuuksista.
Tätä voi havaita myös Ruotsin vapaakirkossa.
Yhteisöt, jotka avautuvat Evangelical Liten suuntaan, -
avautuvat myös liberaalimman näkemyksen suuntaan, -
mitä tulee Jumalan selviin lakeihin ja säädöksiin -
ihmisten välisistä sukupuolisuhteista.
Tämä konkreettinen kehitys on nähtävissä.
Helposti otetaan yksi asia, sitten toinen, kolmas, neljäs. - Aivan.
Näin epäilys on käytännössä nostettu keskiöön. - Totta.
Kiitos, Anders. Seuraavassa jaksossa puhumme siitä, -
miten liberaaliteologia on hyökännyt Jeesusta vastaan.
Sivusimme jo kysymystä, mutta pureudumme siihen vielä syvemmälle.
Iloitsen suuresti kristillisestä tv:stä ja yhteistyöstä Himlen TV7:n kanssa.
Ymmärrän, että se myös maksaa.
Upea studio ja henkilökunta aiheuttavat kuukausittain kuluja.
Rohkaisen sinua, hyvä katsoja, tukemaan tätä evankeliumin työtä, -
mielellään säännöllisellä kuukausilahjalla.
Voit tukea tämän ohjelman käännöstyötä:
SOITA: 0600 10070 (10,01 e + pvm) TILILLE: FI40 1112 3000 3427 89
VIITE: 2710 VASTAANOTTAJA: RISTIN TUKI RY
Suomennos: Aune Björkström