ETULINJASSA
Tervetuloa uuden Etulinjassa-jakson pariin.
Raamatun totuutta ja puhtautta uhkaavat monet vaarat.
Yksi vaarallisimpia lienee synkretismi eli uskontojen sekoitus.
Raamatun totuuteen sotketaan harhaoppeja ja tehdään siitä uusi oppi.
Tästä aiheesta on kanssani keskustelemassa Per-Arne Imsen.
Minä olen Daniela Persin.
Tervetuloa, Per-Arne. - Kiitos.
Synkretismi on siis vaarallisimpia asioita, -
joita voi päästä oppiin -
ja myös kristikuntaan. - Aivan.
Olet kirjoittanut aiheesta kirjan Inga andra gudar (Ei muita jumalia).
Mikä sai sinut kirjoittamaan tämän kirjan?
Oli monta syytä, miksi tämä kirja piti kirjoittaa.
Se, että minä sain tehtäväkseni kirjoittaa sen, -
juontaa saamastani kutsumuksesta.
Kolmisen vuotta sitten Jumala puhui minulle ja vaimolleni.
Rukoilimme yhdessä maittemme ja kristikansamme puolesta.
Näemme tietyissä asioissa tapahtuvan kehitystä, -
joka menee vikasuuntaan.
Rukouksessa vaimoni sai nämä sanat -
Jeremian kirjasta (15:19, ruots.):
"Jos käännyt minun puoleeni, sinä saat olla minun suunani, -
ja jos erotat aidon epäaidosta."
Eli meidän tulee Jumalan sanan pohjalta erottaa, -
mikä on aitoa ja mitä muita asioita on hiipinyt sisään.
Niihin kuuluu juuri synkretismi, -
samoin kaikki muu vaikutus, jonka näemme tulevan -
nykyisin varsinkin katolisen kirkon kautta.
Eli sain selkeän kutsumuksen tämän raamatunkohdan kautta -
ja sen jälkeen vahvistuksen toisensa jälkeen.
Tunnettu evankelista Roger Larsson tuli luokseni eräässä konferenssissa.
"Sinun pitää kirjoittaa kirja", hän sanoi minulle.
Juuri siitä Jumala oli puhunut minulle.
Koimme, että Jumala oli koko ajan mukana kirjoituspäätöksestä lähtien -
kaikessa, yksityiskohtia myöten.
Nyt kiitämme Häntä, että kirja valmistui.
Erinomainen kirja siitä tulikin. Olen itse saanut siitä paljon.
Toivon, että myös kaikki katsojamme lukevat sen, -
etenkin kaikki pastorit, johtajat ja raamatunopettajat.
Se on hyvin tärkeä kirja.
Kerrot siinä, miten aluksi oli Jerusalemin alkuseurakunta.
Kun se siirtyi Roomaa kohti, -
siihen alkoi ryömiä yhä enemmän vaikutteita muualta -
ja suoranaisia muita oppeja ja epäjumalanpalvelusta.
Mitä oikeastaan tapahtui?
Roomassa alkukirkkoa pian tuskin tunnisti enää samaksi. - Niinpä.
Jo apostolit varoittivat kirjeissään erilaisista vaikutuksista, -
joita esiintyi eri seurakunnissa.
Seurakunnat olivat alusta lähtien alttiina erilaisille vaaroille.
Juudas kehottaa kirjeessään (jae 3, 1992-käännös) -
taistelemaan sen uskon puolesta, joka pyhille on kertakaikkisesti annettu.
Meidän on tärkeä ymmärtää, -
että Uuden testamentin ja Apostolien tekojen kuvaama seurakuntaelämä -
on malli kaikille aikakausille. Sillä perustalla me seisomme.
Kun Jumala loi seurakunnan helluntain jälkeen vuonna 33 jKr., -
Hän tiesi, miltä Hänen seurakuntansa tuli näyttää.
Hän tietää sen nytkin. Me emme pysty luomaan parempaa seurakuntaa -
kuin se, jonka Hän on luonut.
Niin kuin Jeesus Kristus on sama, tulee seurakunnankin olla sama.
Seurakuntaan alettiin kuitenkin päästää sisään muita vaikutteita.
Rooman valtakunta oli tavattoman monimuotoinen -
sekä kulttuurisesti että uskonnollisesti.
Siellä oli itämaisia uskontoja, kreikkalaisia ja roomalaisia jumalia.
Se oli sulatusuuni. Koko Rooman valtakunnassa vallitsi synkretismi.
Samaan aikaan alkuseurakunnalle olivat leimallisia -
rikas Hengen elämä, yliluonnolliset asiat ja Jumalan läsnäolo.
Jumalan sana menestyi. Sanasta ja rukouksesta pidettiin kiinni.
Mutta kun siitä ruvettiin liukumaan pois ja Hengen elämä alkoi ehtyä, -
seurakuntaan tuli vieraita vaikutteita ja alettiin liukua pois...
Avattiin ovet gnostilaisuudelle, tulivat suitsukkeet ja vahakynttilät.
Muilla uskonnoilla siellä oli kauniita maalauksia ja patsaita.
Muiden uskontojen papeilla oli komeat kaavut.
Alkukirkko alkoi matkia kaikkea tätä.
Epäjumalien temppelit olivat tavattoman kauniita ja loistavia.
Kirkoista haluttiin yhtä komeita.
Kaiken kaikkiaan tapahtui niin, -
että otettiin vaikutteita sen ajan kulttuurista ja uskonnosta.
Vaikutteet tulivat seurakuntaan, -
ja se muuttui täydelliseksi vastakohdakseen.
Seurakuntaa ei enää tunnistanut samaksi kuin Apostolien teoissa.
Se oli katastrofi.
Uskontojen sekoitus ei jäänyt siihen vaan jatkui seuraavina vuosisatoina.
Kertoisitko esimerkkejä siitä, mitä seuraavien vuosisatojen aikana -
tuli ja jäi katolisen kirkon oppiin?
Lainaan erästä katolista teologia.
Hän on jopa listannut, mitä asioita kirkkoon on tullut pakanuudesta.
Hän on yksi tunnetuimmista kardinaaleista ja teologeista.
Tämä John Henry Newman sanoo:
"Temppelit, suitsuke, öljylamput, uhrit omaisten ja vainajien puolesta, -
pyhän veden, juhlat ja kulkueet, peltojen siunaus, pappien puvut, -
hengelliseen pappisvirkaan ottaminen, munkit ja nunnat, kuvien palvonta -
ovat kaikki pakanallista alkuperää.
Ne on pyhitetty ottamalla ne käyttöön kirkossa."
Näin sanoo tämä katolinen teologi.
Muissakin kohdin kerrotaan juuri tästä, -
että ne hyväksyttiin ja tunnustettiin, niistä tuli osa kirkkoa.
Ne kristillistettiin. Käytettiin pyhää vettä, -
sitä vihmottiin erilaisille pakanallisille alttareille ja patsaille.
Näin se kristillistettiin.
Tämä yleistyi voimalla silloin, -
kun kaikki Rooman kansalaiset käännytettiin pakolla kristinuskoon.
Vuonna 380 kaikista haluttiin tehdä kristittyjä.
Kuvitellaanpa tilannetta: Nuo ihmiset palvoivat monia eri jumalia.
Nyt heidän kaikkien pitäisi yhtäkkiä, yhdessä yössä muuttua kristityiksi.
Oli pakko tehdä kompromisseja.
He saivat pitää omat jumalansa, mutta niiden nimet vaihdettiin.
Niiden nimeksi tuli Pyhä Jotain.
Kreikkalaisista, roomalaisista ja itämaisista jumalista -
tuli suojeluspyhimyksiä katolisessa uskonnossa.
Eli kaikki tämä on muista uskonnoista tuotua.
Se on yksinkertaisesti synkretismiä, uskontojen sekoitusta.
Samaan aikaan kymmentä käskyä muutettiin.
Toinen käsky, jumalankuvan tekemiskielto, poistettiin. - Totta.
Siitä juontaa myös kirjasi nimi.
"Älä pidä muita jumalia minun rinnallani."
Toinen käsky 2. Mooseksen kirjassa kuuluu:
"Älä tee itsellesi jumalankuvaa" jne. Tämä käsky poistettiin.
Toiseksi käskyksi vaihtui: "Älä turhaan lausu Herran, Jumalasi, nimeä."
Näin käskyjen lukumääräksi tulee vain yhdeksän.
Niinpä viimeinen käsky jaettiin kahtia, jotta käskyjä saatiin kymmenen.
Sekin vielä. Kehotankin katsojia:
Lue 10 käskyä Mooseksen kirjoista. Huomaat, että jotain on pudonnut pois.
Olen itsekin oppinut käskyt niin, että viimeinen käsky on jaettu kahtia.
Luterilaisessa kirkossa. Kaikkea ei puhdistettu uskonpuhdistuksessa, -
vain pahimmat asiat kuten anekauppa. Paljon jäi jäljelle, nykypäivään asti.
Kyllä, paljon jäi jäljelle.
Sama suuntaus on jatkunut: on otettu vaikutteita muista uskonnoista.
Näin tapahtuu edelleen. Kirjastasi ymmärsin, -
että katolisen kirkon oppi vaihtelee jonkin verran eri puolilla maailmaa.
Kyllä. - Tehdäänpä syväsukelluksia eri alueille ja eri maihin, -
jotta saamme tähän vähän konkretiaa. Mennään ensiksi vaikka Meksikoon.
Siis Meksikoon.
Meksikossa on alkuperäiskansoja kuten mayat.
Siellä on jopa 2000-3000 vuotta vanhoja uskontoja.
Tuon uskonnon sisällä on erilaisia jumalia.
Sillä on ollut hyvin vahva vaikutus noihin kansoihin.
Kun katolinen kirkko tuli sinne 1500-luvulla, -
sitä ei niin vain saatu pois.
Silloin vallattiin nuo maantieteelliset alueet.
Jotta kansa saatiin alamaiseksi, -
oli pakko neuvotella ja myöntyä kompromisseihin.
Niinpä sekoitettiin vähän katolilaisuutta ja maya-uskontoja.
Siten saatiin kansa mukaan.
Näin toimittiin kaikissa eri maissa -
kolonisaation edetessä.
On tehty kompromisseja alueen uskontojen kanssa.
Näin on käynyt Etelä-Amerikassa, Afrikassa ja Länsi-Intian saaristossa.
Länsi-Intiassa on voodoo-uskonto.
Voodoo ja katolilaisuus ovat siellä tiiviisti kietoutuneet toisiinsa.
Haitissa on sanonta, jonka mukaan -
Haiti on 90-prosenttisesti katolilainen 100-prosenttisesti voodoolainen.
Se on toki vain osatotuus, mutta kertoo jotain tilanteesta, -
uskontojen sekoittamisesta.
Tämä asiantila on myös hyväksytty.
Se on todellakin hyväksytty myös virallisesti.
Jokin aika sitten kirjoitettiin esimerkiksi -
Intiaanikatekismus, se taisi olla kirjan nimi.
Siinä on sekoitettu yhteen - kuten aiemmin kerroin -
mayakansan eri jumalia ja riittejä ja liturgioita -
ja katolilaisuutta. Ne on kirjoitettu yhteiseksi katekismukseksi, -
jollaisia on katolisissa kirkoissa.
Joissakin kirkoissa on jopa shamaaniriittejä.
Noissa riiteissä käytettäväksi tarjotaan muun muassa uhrieläimiä.
Se on ennenkuulumaton sekamelska.
Ei siis ole kyse kahdesta rinnakkain elävästä uskonnosta tai perinteestä, -
vaan niiden sekoituksesta. Ne otetaan sisään katoliseen kirkkoon.
Voitte olla hyviä katolilaisia, -
mutta voitte jatkaa voodoota tai shamanismia tai muuta.
Entä katoliset papit? Osallistuvatko papitkin niihin, vai vain kansa?
Kyllä, ehdottomasti. Niin on ollut jo 1500-luvulta lähtien.
Se ei siis ole mitään uutta.
Se on tavattoman sisäänrakennettu järjestelmä, jossa papit ovat mukana.
Entä mikä on tilanne Meksikossa ja Etelä-Amerikassa nykyisin?
Mikä on evankelikaalien tilanne?
Ensinnäkin tilanne on kehittynyt niin, -
että Meksiko on 80-prosenttisesti katolinen maa.
Sen katolilaisuus on kuitenkin aivan erilaista kuin esimerkiksi -
täällä Pohjois-Euroopassa kohtaamamme katolilaisuus.
Täällä katolilaisuus on sovitettu Pohjois-Euroopan protestanteille.
Monta kertaa se vaikuttaa niin samanlaiselta, -
ettei siinä havaitse suurta eroa.
Se on kuitenkin vain pieni osa jostain valtavan suuresta ja monimutkaisesta.
Pyrinkin tässä kirjassa selittämään, -
että meidän on ymmärrettävä se laajemmin kuin paikallisesti nähtynä.
Meidän on nähtävä sekä historiallisesti että maailmanlaajasti, -
mitä tämä kirkko edustaa ja mitä paavi sen ylimpänä johtaa.
Millaisesta yhteisöstä tässä on kyse?
Meksikon evankeliset kristityt taas -
tai ne, joista tulee evankelisia ja jotka lähtevät katolisesta kirkosta, -
he joutuvat kokemaan ankaraa vainoa.
Väkijoukot ajavat heitä pois kodeistaan.
Ne ovat katolilaisista koostuvia joukkiota.
Evankelisia ajetaan pois kodeistaan ja mailtaan. - Siis nykyaikana?
Tätä tapahtuu tänään. - Tänään.
Siitä voi katsoa raportteja YouTubesta. - Miksi heidät karkotetaan?
Tapahtuuko siinä jotain erityistä, jota he vastustavat?
Heitä karkotetaan, koska he eivät halua enää olla katolilaisia. - Okei.
Kun he menevät viranomaisten luo -
valittamaan, että heidät on ajettu pois kotoaan ja mailtaan, nämä vastaavat:
"Teidän täytyy palata entiseen uskontoonne eli katolilaisuuteen -
niin saatte takaisin kotinne ja kontunne."
Erityisesti etelä-Meksikossa on ankaraa vainoa, -
samoin monissa muissa maissa, joissa katolinen kirkko on valtakirkko.
Voimme verrata kirkon valtaa etelä-Eurooppaan, Italiaan.
Sielläkin evankeliset kristityt joutuvat taistelemaan.
Kerropa vähän etelä-Italian tilanteesta.
Minäpä kerron.
Vatikaanihan on Roomassa.
Italiassa on myös satojatuhansia evankelisia kristittyjä.
Heillä on valtavia vaikeuksia. Eräs lähetystyössä oleva pariskunta kertoi, -
että joitakin vuosia sitten viranomaiset sulkivat heiltä veden ja sähkön.
Heille heitetään koko ajan "kapuloita rattaisiin".
Pariskunnan lähistöllä asui heidän ystäviään toisesta seurakunnasta.
He ovat odottaneet 10 vuotta rakennuslupaa seurakunnan tiloille.
Tuo toinen pariskunta kertoi, -
etteivät he saa pitää ulkoilmakokouksia julkisilla paikoilla.
Heidän anomukseensa vastataan osoittamalla paikka jostain metsästä.
Heidän työtään rajoitetaan koko ajan, -
koska he eivät ole katolilaisia vaan evankelisia kristittyjä.
Ymmärsin kirjastasi, että monin paikoin maailmassa, -
siellä missä katolinen kirkko on sekoittanut seudun uskonnot -
omaan oppiinsa, kaikki pakotetaan osallistumaan -
tähän uuteen sekaoppiin ja sen menoihin. Ellei niin tee, -
saattaa joutua kantamaan seuraukset.
Ei riitä että omaksuu perinteisen katolisen opin, -
vaan joutuu osallistumaan myös tähän synkretismiin.
Totta.
Tätä tapahtuu tällä hetkellä kaikkialla maailmassa, -
ja kehitys on valtavan nopeaa.
On niitä, jotka pitävät kiinni Jumalan sanasta ja sanovat:
"Emme voi olla tässä mukana.
Meille Jeesus on kuningasten Kuningas ja herrain Herra.
Vain Hänen nimessään on pelastus.
Jumala on antanut Hänelle korkeimman nimen, sitä julistamme."
Sen sijaan synkretismi, jota esiintyy kaikkialla maailmassa -
usein paavin ja katolisen kirkon edistämänä, -
se ei hyväksy... miten sen sanoisin -
niitä, jotka eivät lähde mukaan tähän sekoitukseen.
Paavi vierailee moskeijoissa ja rukoilee Mekkaan päin kääntyneenä -
yhdessä imaamin kanssa.
Paavi rukoilee buddhalaisluostarissa Aasiassa yhdessä munkkien kanssa.
Ja niin edelleen.
Mutta jos pidämme kiinni Jumalan sanasta, emme voi lähteä tälle tielle.
Ja siitä seuraa vainoa.
Käytät termiä inkulturaatio. Mitä inkulturaatio tarkoittaa?
Selitän vähän, mitä se tarkoittaa.
Niin kuin oli puhetta, katolisuus tuli näihin maihin -
1500-luvulla, -
Etelä-Amerikkaan ja muualle.
Katolilaisuus sovitettiin silloin siis yhteen -
alueella ennestään olleiden uskontojen kanssa.
1960-luvun alussa katolisessa kirkossa pidettiin suuri kokous -
nimeltään Vatikaanin toinen konsiili eli kirkolliskokous.
Siellä tehtiin useita päätöksiä.
Me evankeliset kristityt sanomme, -
että Raamattu on ohjenuora, kartta ja kompassi, jonka mukaan ojentautua.
Katolisessa kirkossa ohjenuorana onkin kirkko.
Kirkko on siis Raamatun yläpuolella. Sitten tulevat kirkolliskokoukset.
Yksi oli 1500-luvulla, ja 1960-luvulla pidettiin Vatikaanin toinen konsiili.
Siellä tehtiin päätös kehittää edelleen sitä, -
mitä on tapahtunut jo 1500-luvulta alkaen.
Sitä kutsutaan siis inkulturaatioksi.
Tullaan uudelle seudulle, jonka uskonnoissa on omat jumalansa.
Seudun ihmisille sanotaan:
"Teidän uskontonne korkein olento on sama Jumala kuin meillä katolilaisilla."
Tällä tavoin heidät liitetään mukaan.
Jälleen kyse on uskontojen sekoittamisesta ja inkulturaatiosta:
sopeudutaan siihen kulttuuriin ja uskontoon, -
joka seudulla vanhastaan on.
Eli katolisen kirkon nykyopissakin on kuin sisäänrakennettuna -
muihin kulttuureihin ja uskontoihin asenne, -
että ne tulee liittää katoliseen kirkkoon tai sekoittaa yhteen.
Eli on sopeuduttava kaikkialla minne mennään.
Onko tämä myös nykypäivän oppi?
Ehdottomasti. Sitä ajetaan vahvasti.
Sitä linjaa on noudatettu Vatikaanin toisesta konsiilista lähtien.
Kun he tapaavat Afrikassa esi-isiensä henkiä rukoilevia, -
he rohkaisevat heitä ja sanovat:
"Kun rukoilette eri nimisiä jumalianne, -
rukoilette Jumalaa, koska on vain yksi Jumala."
Näin otetaan muut uskonnot mukaan.
Se on uskojen sekoittamista.
Näetkö samantapaista uussynkretismiä, -
joka uhkaisi myös meitä tai kristinuskoa täällä Pohjolassa?
Se mitä tapahtuu kansainvälisesti vaikuttaa toki täälläkin.
Etenkin on havaittavissa evankelisten kristittyjen pehmenemistä -
suhteessa näihin ilmiöihin.
Piispojen ja muiden voi kuulla sanovan, -
että Jeesus on tie mutta Hän ei ole ainoa tie.
Asun Göteborgissa, ja sikäläiseltä piispalta kysyttiin:
"Kumpi antaa parhaan kuvan Jumalasta, Muhammed vai Jeesus?"
Piispa vastasi: "Sitä meidän pitää kysyä Jumalalta."
Toisin sanoen näyttää olevan vaikea pitää kiinni sellaisesta,-
mikä on ollut itsestään selvää sukupolvien ajan.
Inklusiivinen ajattelu pakottaa vastaamaan vältellen.
Kaikki käy. Se liittyy postmoderniin ajatteluun, -
joka on rantautunut kirkkoihinkin.
Se näkyy siinäkin, että islamista käytetään nimeä krislam.
Jopa monet evankelikaalit uskovat, että meillä on sama Jumala.
Samaan aikaan kirkkoihin tulee vaikutteita hindulaisuudesta, -
buddhalaisuudesta: joogaa, mindfulnessia ja paljon muuta.
Tukholmaan on rakennettu "Jumalan talo".
Siinä talossa katolilaiset, protestantit ja muslimit -
pitävät jumalanpalveluksia. Talon kotisivuilla ei mainita Jeesusta.
Siellä sanotaan: "Olemme Abrahamin lapsia."
Yhdistävä tekijä on Abraham, ei Jeesus.
Näemme monia esimerkkejä siitä, mitä on meneillään.
Ensi kerralla puhumme -
uskontojenvälisen liikkeen agendasta:
Se haluaa yhdistää kaikki uskonnot.
Suuret kiitokset tästä, Per-Arne!
Kiitos myös sinulle, katsoja! Katsothan myös seuraavan ohjelman.
Jatkamme silloin näistä tärkeistä, joskin vaarallisista asioista. Nähdään!
ETULINJASSA
Kristillinen tv on upea mahdollisuus päästä katsojien koteihin.
Tällä Himlen TV7 -kanavalla tehdään hyvin laadukkaita ohjelmia -
erittäin asiallisella otteella.
Rohkaisen sinua tukemaan tätä työtä kaikin tavoin -
niin esirukouksin kuin taloudellisesti.
Voit tukea tämän ohjelman tekemistä:
SOITA: 0600 10070 (10,01 e + pvm) TILILLE: FI40 1112 3000 3427 89
VIITE: 2710 VASTAANOTTAJA: RISTIN TUKI RY
Suomennos: Aune Björkström