ISRAELIN PUOLESTA BRYSSELISSÄ 1/4 Tomas Sandellin Israel-kutsu
Tervetuloa seuraamaan sarjaamme Israelin puolesta Brysselissä.
Tapaamme siinä kristittyjen Eurooppa-asiantuntijan.
Tomas Sandell, tervetuloa!
Noinko toivoisit sinua kutsuttavan?
Minut on kyllä yhdistetty vuosien varrella Brysseliin.
Nimitys on kyllä aika osuva.
Olet saanut keskeisen roolin -
Brysselissä lobbaajana, epävirallisena vaikuttajana, -
kristillisten arvojen ja Israelin puolesta.
Brysselissä ei kukaan käytä nimitystä lobbaaja, -
eivät varsinkaan lobbaajat itse.
Siellä on 15-20 000 lobbaajaa, -
mutta heitä ei voi tavata, koska heillä on jokin muu nimitys.
Minäkin olen nimittänyt itseäni joksikin muuksi.
Kutsumuksesi on olla vaikuttamassa Israelin puolesta.
Kutsumukseni on tuoda kristillisiä arvoja esiin yhteiskunnassa, -
ja niihin kuuluu ehdottomasti Israel.
Tuot siis julki kristillisiä arvoja, joihin Israel kuuluu.
Myös asenne Israelia kohtaan on tärkeä. - Aivan.
Olit aluksi toimittajana täällä Helsingissä.
Sitten sinut kutsuttiin Euroopan vallan keskukseen.
Onko tämä oikea kuva? Kuka oikein olet?
Olen tavallinen suomen- ruotsalainen Keski-Pohjanmaalta.
Opintojen kautta päädyin Brysseliin.
Palasin Helsinkiin. Sitten lähdin maailmalle.
Mitä opiskelit? - Kansainvälisiä suhteita: -
valtiotiedettä, kansantaloutta ja kansainvälistä oikeutta.
Jälkimmäinen onkin työssäni hyvin tärkeää.
Oliko sinulle tiettyä tavoitetta?
Jännittävää, että valitsit valtio- tieteen ja kansainvälisen oikeuden.
Kun tapasin vaimoni ensimmäistä kertaa, -
sanoin nimeni ja sen, että minusta tulee suurlähettiläs.
Me opiskelijat ajattelimme siihen aikaan, -
että menisimme ulkoasioiden hallintoon diplomaateiksi.
Niin ajattelin alunperin.
Sinulla oli kaipaus ulkomaille. - Pitää paikkansa.
Alusta asti minua kiinnosti kansainvälinen politiikka.
Siihen perehdyin.
Sitten sinusta tuli "kristittyjen suurlähettiläs" Brysseliin.
Vai ovatko nämä liian suuria sanoja?
Se kuulostaa tietysti mahtailevalta.
Teen kyllä työtä, joka liittyy läheisesti kristillisyyteen.
Brysselissähän ei kovin moni tee niiden asioiden parissa työtä.
Ainutlaatuista on ehkä yhdistelmä: -
kirkon, yhteiskunnan, politiikan ja journalismin liittymäkohdat.
Olit aluksi toimittaja ja halusit kirjoittaa raportteja.
Sitten asetuit Brysseliin ja raportoit sieltä.
Lähetit raportteja suomalaisiin ja ruotsalaisiinkin lehtiin.
Miten työsi alkoi?
Se alkoi 90-luvun alussa.
Suomessa ja Ruotsissa keskusteltiin EY-jäsenyydestä.
Työskentelin siinä tilanteessa opiskelijajärjestössä.
Johdin opiskelijatoimintaa, jossa keskusteltiin EY-jäsenyydestä.
Olitko siis poliittinen toimittaja?
Olin kansanvalistaja.
Pyrin selittämään mutkikkaita kysymyksiä ruohonjuuritasolla.
Hyvä journalisti osaa kertoa asioita.
Aivan, sekä selittää asioita ymmärrettävällä tavalla.
Minut valittiin tuolloin edustamaan suomenruotsalaisia Brysseliin.
Vuosi 1993 oli lopuillaan.
Matkustin Brysseliin miltei diplomaattisin valtuuksin -
edustamaan tiettyä kielialuetta.
Se oli ensimmäinen tehtäväni Brysselissä.
Siellä sait sisäpiirikokemusta.
Aivan. Työni liittyi diplomaattiasioihin.
Olin yhteydessä Euroopan parlamenttiin ja komissioon -
sekä Suomen suurlähetystöön.
Olit keskellä poliittista kuohuntaa, -
jossa mietittiin liittymistä ja saatavia etuja.
Silloin kristillinen kutsumus ei kai ollut vielä mukana.
On kummallista, että alkuperäisessä Brysseliin muutossani -
oli mukana vahva kristillinen ulottuvuus.
Miten niin?
Olen uskova kristitty ja siksi olen kysellyt, -
mitä Herra elämältäni tahtoo.
Äitini mukaan oli kaksi yhtä arvokasta uraa, -
papin ja kansakoulunopettajan ammatit.
Minusta ei tullut kumpaakaan.
Mutta elämästäni näkee, -
että Jumalaa voi palvella politiikassakin.
Olen itse kansakoulunopettaja, joten valitsin hyvin!
Tunsit siis olevasi Jumalan johdatuksessa jo silloin, -
kun menit politiikkaan. - Juuri niin.
Käsitin asian sisimmässäni tavalla, jota on vaikea selittää.
Koin vahvasti, että se olisi minun tieni.
Koimme vaimoni kanssa jo opiskeluaikoina vetoa Geneveen, -
joka oli 90-luvun alussa vahvempi Euroopan keskus kuin Bryssel nyt.
Jotenkin ymmärsin, että siitä tulisi minun arkipäivääni.
Tunsit alkuaikoina olevasi oikeassa paikassa, -
mutta vuosituhannen vaihteessa tapahtui jotain.
Olimme silloin vaikuttaneet Brysselissä jo seitsemän vuotta.
Silloin oli tapahtunut monen mielestä suuria asioita.
Euroopan parlamenttiin oli avautunut uusia ovia.
Olimme mukana perustamassa Euroopan rukousaamiaista.
Kun muutimme Brysseliin, kaikkialla sanottiin, -
ettei europarlamentissa voi olla kristillistä toimintaa.
Euroopan rukousaamiainen olisi mahdotonta kahdesta syystä: -
Euroopassa ei ensinnäkään rukoilla eikä siellä edes syödä aamiaista.
Mutta noina vuosina rukous- aamiaisesta tuli tärkeä osa -
EU:n poliittista elämää.
Euroopan parlamentin kaksi edellistä presidenttiä -
ovat ottaneet osaa rukous- aamiaiseen ja johtaneet sitä.
10-vuotisjuhlassa puhui Alanko- maiden silloinen pääministeri.
Muutamassa vuodessa on poliittinen kulttuuri muuttunut.
Yhtäkkiä uskosta saikin puhua noissa poliittisissa kuvioissa.
Asenteet muuttuivat niin, -
että voitiin sekä syödä aamiaista että rukoilla Jumalaa.
Rukousaamiaisia on ollut jo 10 vuotta. Milloin niitä pidetään?
Niitä pidetään joulukuussa ensimmäisenä vuosipäivänä.
USA:n presidenttikin pitää rukousaamiaisia.
Euroopan rukousaamiainen ei ole niin tunnettu, -
koska kulttuurisyistä siitä ei pidetä niin paljon ääntä.
Onko se ekumeeninen? - Kyllä, ehdottomasti.
Kyseessä on kristittyjen rukoustapaaminen. - Kyllä.
Jokainen kristitty saa ilmaista uskoaan omalla tavallaan -
ilman että kukaan käännyttää.
Jeesuksen nimessä kokoontuminen on Euroopassa mullistavaa.
Kokoonnutaan siis selkeästi Jeesuksen nimessä. - Kyllä.
Toimintaa on Brysselissä myös arvosteltu.
On mietitty, mitä Euroopassa tapahtuu, -
kun uskalletaan avoimesti olla kristittyjä.
Mukana olleet ovat miettineet tarkasti, -
sopiiko rukousaamiainen heidän julkiseen tehtäväänsä.
He ovat tehneet johtopäätöksen, -
että toiminta on hyväksyttävää myös Euroopassa.
Kun EU laajeni, kasvoiko rukousaamiaisen kannatus, -
kun mukaan tuli useita maita, joilla oli kristillinen tausta?
Osittain kyllä.
Kyllä sitä on perinteisesti vanhoissakin EU-maissa.
Yhdellä Euroopan keskustapuolueella on kristillinen tausta.
Saksassa on myös pidetty evankelisia kirkkopäiviä.
Siellä uskolla on eri rooli kuin muussa Euroopassa.
Siinä vaiheessa et ollut vielä saanut kutsumusta -
keskittyä Israeliin.
Sitten tapahtui jotain erityistä.
Koimme, että meidän piti muuttaa takaisin Helsinkiin.
Lähdin Brysselistä, kun kaikki oli parhaimmillaan.
Olin läheisissä tekemisissä erään johtavan poliitikon kanssa.
Sellaisesta olin vain unelmoinut.
Yhtäkkiä tunsimme, että piti palata Suomeen.
Jätit arvostetun tehtävän ja otit riskin.
Jokaiseen elämänmuutokseeni on liittynyt iso riski.
Epäonnistuminen on ollut toden- näköisempää kuin onnistuminen.
Palataan keskusteluun elämänurasta, jonka kävit äitisi kanssa.
Oliko kyseessä näky tai kutsumus, kun palasit Suomeen?
Koetko, että Jumala näytti sinulle Israelin?
Kyllä.
Jos on määrätietoisesti tehnyt työtä jo 12-13 vuotta, -
on täytynyt olla vakaa pohja.
Jos olisin ryhtynyt työhön jostain muusta syystä, -
olisi ollut helppo luovuttaa.
Kun tulee vaikeuksia, täytyy tietää, -
että tähän minut on kutsuttu.
Koit kutsun sisälläsi? - Kyllä.
Miten Jumala sinua puhutteli?
Sitä ulottuvuutta on vaikea ymmärtää.
Siksi kysynkin tarkasti.
Luulen, että ei-uskovatkin puhuvat jatkuvasti Herran kanssa.
Esitämme mielessämme kysymyksiä, uskoimmepa Jumalaan tai emme.
Kysyin itseltäni, niin kuin monet muutkin kysyvät: -
Mitä olisin tehnyt toisin, jos olisin elänyt 1930-40 -luvuilla?
Kaikki, joita historia on puhutellut, -
ovat kysyneet sitä itseltään.
Silloin tapahtui jotain yllättävää.
Kuulin Herran äänen.
Hän sanoi, että esitin väärän kysymyksen.
"Mitä aiot tehdä tänään, kun juutalaisilla on vaikeaa?"
Koit siis selvästi, että Jumala puhui sinulle.
Et vaikuta haaveilijalta vaan istut siinä ihan hillittynä.
Silti Jumala puhui sinulle hyvin selvästi. - Kyllä.
Silloin sait kutsumuksen toimia juutalaisten puolesta. - Kyllä.
Tarkoitus ei ollut muistella juutalaisten kärsimiä kauhuja -
vaan keskittyä nykypäivään. - Aivan.
Kokemus ei ollut mitenkään tunteellinen.
Monet ovat mielellään mukana -
holokaustin muistojuhlassa, jos asia ei liity mitenkään arkeen.
Minusta se on tekopyhää.
Käsittelemme vielä tässä ohjelmasarjassa holokaustia -
ja sen muistamisen tärkeyttä.
Mutta puhumme nyt siitä, miten sinä sait näkysi.
Sanoit, että kyse oli nykyhetkestä. - Kyllä.
Asuit silloin ja asut yhä Helsingissä ja Vaasassa.
Olet kuitenkin yhä enemmän Brysselissä.
Mitä tapahtui? Etenit varovasti.
Kesti pari vuotta, ennen kuin perustit järjestön.
En ollut vielä neljääkymmentä.
Ymmärsin, että olin saanut ainutlaatuista työkokemusta.
Olin ollut mukana Brysselissä EU:n alkuaikoina.
Sain olla katselemassa ikään kuin aitiopaikalta.
Tiesin, miten EU:ssa piti ilmaista asioita.
Rakensit verkoston ja järjestön.
Olisin saanut EU-työkokemukseni perusteella -
maallisilla työmarkkinoilla hyvin palkatun työn.
Koin kuitenkin uskovana kristittynä, -
että kenties työkokemuksellani oli jokin tarkoitus.
Se oli sinulle Jumalan koulua. - Juuri niin.
Eikä ole väärin sanoa niin? - Ei todellakaan.
Koit, että kristittyjen pitäisi ruveta kantamaan vastuuta -
nykyhetken asenteista Israelin valtiota kohtaan.
Israeliahan arvosteltiin vahvasti 2000-luvun alussa.
Silloin Brysselissä oli 12 000 lobbaajaa.
Yhdelläkään ei ollut Israel sydämellä.
Kissanruualle, metsänhoidolle ja muulle löytyi kyllä lobbaajia.
Mutta kukaan ei puhunut Israelin puolesta.
EU:n perustaanhan kuului ajatus siitä, -
ettei toistettaisi toisen maailmansodan virheitä.
Kristittyjen ääni Israelin puolesta oli hiljainen -
ja kulttuurisesti katsoen merkityksetön.
Käsitit, etteivät kristityt puhu Israelin puolesta tässä hetkessä.
Holokaustista ja juutalaisvainoista puhuminen ei riittänyt.
Koin, että kristittyjen pitäisi tukea Israelia -
yhteiskunnallisesti merkityksellisemmällä tavalla.
En halunnut toimia seurakuntien Israel-työn kautta.
Sitähän on jo paljon.
Meidän tuli saada uskottava ääni.
Se ääni oli puuttunut.
Piti mennä vallan keskukseen, että ääni kuultaisiin. - Aivan.
Piti puhua ymmärrettävää kieltä ja olla uskottava.
Eli tunsit noin vuonna 2003, että jotain täytyy tehdä.
Mistä oli kyse?
Olin aluksi ajatellut auttaa olemassa olevia järjestöjä -
saamaan äänensä kuuluville EU:ssa.
Otin selville, missä tällaisia järjestöjä on -
ja miten rakentaa niihin yhteys.
Ensimmäiset kaksi vuotta menivät siihen.
Tuolloin rakensit siis verkostoa. - Aivan.
Milloin verkosto oli valmis?
Maaliskuulla 2003 tehtiin pöytäkirja, -
jossa perustettiin järjestö ja kerrottiin sen tarkoitus.
Siitä on 10 vuotta, ja paljon on tapahtunut.
Palaamme tapahtumiin seuraavissa jaksoissa.
Kuinka mielestäsi Skandinavian kristityt -
näkevät Israelin ja sen puolesta puhumisen tarpeen?
Kristillinen kenttä on tässä hyvin epätasainen.
Kaikenlaista löytyy.
Vakiintuneissa yhteyksissä on niitä, -
joilla on aiemmin ollut myönteinen asenne -
mutta jotka nyt epäröivät.
Asenteenmuutos johtuu eri syistä.
Yhtenä syynä on tarvittavan asiatiedon puute, -
että voitaisiin keskustella maallisten tahojen kanssa.
Ollaan myös varovaisia, ettei loukattaisi ketään yhteiskunnassa.
Tämä on erityisen arka asia Pohjolassa, -
jossa on vahvoja Israelin vastaisia käsityksiä.
Miten se on mahdollista vanhoissa kristillisissä maissa?
Kysymys on vaikea, ja sitä pohtivat monet muutkin.
Norjassa ja Ruotsissa on paljon maahanmuuttajia.
Maahanmuutolla on ollut poliittisia vaikutuksia.
Ei haluta siis keskittyä kaukaisiin selkkauksiin, -
jotka muistuttavat maahanmuuttajia muista konflikteista.
Sanoit, että myös profeetallinen ja hengellinen puoli on hiljentynyt.
Se liittyy myös yleiseen maallistumiseen -
ja tiettyjen piirien radikalisoitumiseen.
Vuonna 1968 äänensä kuuluviin saaneet -
ovat nyt hienoissa puvuissa kuten me tekemässä päätöksiä.
Poliittinen 70-luku on palannut. - Kyllä.
Silloin tiedon merkitys kasvaa.
Sinulla on sekä hengellinen että opetuksellinen rooli järjestössä.
Järjestön nimi on European Coalition for Israel, ECI.
Puhumme siitä myöhemmin.
Sinulla on siis sekä hengellinen että kasvatuksellinen tehtävä.
Kyllä.
Haluamme tukea Israelia -
sekä Raamattuun että kansainväliseen oikeuteen vedoten -
perustein, jotka kuka tahansa voi hyväksyä.
Eli samalla kun uskoo Raamatun profetioihin, -
voi tukea Israelia kansain- välisen oikeuden perusteella.
Ehdottomasti.
Onko se koko toimintasi lähtökohta? - Kyllä.
Siihen palaamme vielä.
Viimeinen kysymys ennen ohjelman loppua: -
Olet tehnyt järjestösi parissa työtä 10 vuotta. Miltä nyt tuntuu?
Tuntuu sekä hyvältä että huonolta.
Tuntuu hyvältä, koska sekä EU:n että YK:n tasolla -
kristityt puhuvat nyt Israelin puolesta järkevin perustein.
Tuntuu huonolta, koska tilanne ei ole parempi kuin 10 v. sitten.
Päinvastoin, on suuria uhkakuvia.
Eli järjestömme työtä tarvitaan.
Eli uhkakuvat ovat selvästi kasvaneet. - Kyllä.
Palaamme näihin asioihin. Kiitos, Tomas Sandell, tämänpäiväisestä.
Suomennos: Annamari Kortelainen