Stuart, miten kaikki alkoi 1940-luvun lopulla?
Muutamat meistä MAF:n ensimmäisistä lentäjistä -
olimme palvelleet ilmavoimissa.
Jumala antoi meille näyn: -
käyttää lentokoneita hävityksen sijasta tuomaan apua -
syrjäisissä ja vaikeakulkuisissa paikoissa eläville ihmisille.
Kevyillä koneilla pääsisimme pieniinkin kyliin.
Kaikki alkoi tästä unelmasta. Meillä ei ollut mitään muuta.
Meidän täytyi vastata siihen, mitä Jumala puhui.
Miten itse päädyit mukaan kuvioihin?
Kuullessani asiasta palvelin yhä ilmavoimissa.
Otin yhteyttä MAF:n perustajiin ja annoin heille neuvoja.
Olin ollut ilmavoimissa kuutisen vuotta -
joten uskoin tietäväni paljon.
He eivät halunneet neuvojani vaan minut.
Edessäni oli vaikea päätös.
Minulla oli vakituinen työ -
ja mahdollisuus ilmailutekniikan jatko-opintoihin.
Olin aina haaveillut niistä.
Toinen vaihtoehto oli MAF.
Päätös oli vaikea, ja rukoilin paljon.
Mikä sai sinut vakuuttumaan päätöksestä?
Eräänä päivänä luin Raamatusta Abrahamista.
Abraham ei olisi päässyt töihin MAF:lle, -
sillä hän lähti matkaan tietämättä, minne oli menossa!
Jumala sanoi minulle: -
"Abrahamin tavoin sinäkään et tiedä, mitä on edessä."
"Sinunkin täytyy luottaa Minuun."
Tiesin, että tämä oli Jumalan kutsu.
Olen kuullut, että alussa oli hankalaa.
Kertoisitko ensimmäisestä tiedustelulennostanne Burundiin?
Lensimme Afrikkaan katsomaan, millaisia tarpeita siellä oli.
Meidän oli itse nähtävä tilanne.
Kiersimme sata lähetysasemaa yhdeksän kuukauden aikana.
Kuuden kuukauden kuluttua olimme uupuneita.
Meillä oli kiire päästä Nairobiin -
ja sen kautta Tansaniaan.
Lentäessämme kohti vuoria jouduimme vaikeuksiin.
Teillä oli koneen kanssa ongelmia lennon aikana.
Niin, ylitettävänä oli korkea vuori, -
ehkä 3-4 kilometrin korkuinen.
Nousimme ylöspäin täydellä teholla, -
mutta vuorelta tuleva ilmavirta työnsi konetta alaspäin.
Koneemme päätyi laaksoon ja osui kukkulan harjaan.
Liu'uimme alas rinnettä ja kone hajosi ympärillämme.
Mitä ajattelit tuon kokemuksen jälkeen?
Tekikö mieli luovuttaa -
ja miten nostit itsesi tuosta tilanteesta?
Tilanne oli vaikea ja vaarallinen.
Kone oli täynnä polttoainetta muttei syttynyt palamaan.
Pääsimme ulos ja selvisimme naarmuilla.
Mutta kun katselimme koneen jäännöksiä, -
kahden vuoden työ oli murskana.
Kysyin Jumalalta, olimmekohan tehneet oikein.
Kannattiko meidän lentää täällä?
Hetken epäilin Jumalan kutsua.
Mutta vain hetken.
Pian saimme taas voimaa jatkaa kaikesta huolimatta.
Loppumatkaa varten ostimme auton, -
jolla kiersimme Tansaniaa.
Vuonna 1949 ostimme uuden lentokoneen -
hajonneesta saaduilla vakuutusrahoilla.
Lähdimme Sudaniin.
Maan eteläosassa oli valtavia tarpeita.
Kerroit eilen, että työskentelit Sudanissa pitkään.
Kerran jouduit lähtemään sieltä. Mitä tapahtui?
Ymmärsin, että MAF:n koneet piti lennättää pois maasta.
Kyllä, hallitus päätti ajaa kaikki lähetystyöntekijät ulos maasta.
Meidänkin oli lähdettävä.
Olimme toimineet Sudanissa 14 vuotta.
Seitsemän vuoden kuluttua pääsimme palaamaan.
Työskentelimme seitsemän vuotta ja jouduimme jälleen ulos.
Joka kerta oli rakennettava uusi tukikohta.
Nyt työ Etelä-Sudanissa jatkuu taas ja kiirettä piisaa.
MAF:lla on nyt 130 lentokonetta -
ja työtä yli 30 maassa.
Koneita nousee ja laskeutuu muutaman minuutin välein.
Vuodessa lennetään 80 000 lentoa.
Työ on jatkunut 71 vuotta.
Miltä tuntuu, kun työ on laajentunut näin paljon?
Se on ihmeellistä.
Toisaalta Jumala sanoo, -
että Hän voi tehdä enemmän kuin osaamme kuvitellakaan.
Näin on tapahtunut.
Aloitimme ensin tyhjästä, -
sitten meillä oli muutama kone eri puolilla maailmaa.
Alussa jouduimme kaikki onnettomuuksiin.
Yksi meistä menetti henkensä Papua-Uudessa-Guineassa.
Mutta työ laajeni Sudanista Etiopiaan, Tansaniaan, -
Keniaan, Tšadiin, Madagaskariin -
ja Mongoliaan, missä sinä olet työskennellyt.
Tänään olemme kauppakeskuksessa MAF:n koneen kanssa.
Kone edustaa kaikkea hyvää, mitä sillä viedään köyhiin maihin.
Monissa maissa ihmisillä ei ole kaikkea sitä, -
mitä meillä on kehittyneissä maissa kuten Suomessa tai Englannissa.
Jos ajatellaan ihmisiä kohdemaissamme, -
mikä on tärkeintä, mitä koneet voivat heille viedä?
Tärkein asia on Jumalan rakkaus.
Osoitamme sitä ihmisille käytännössä.
Koneilla tuomme paikalle ihmisiä, -
jotka antavat lääketieteellistä apua, koulutusta ja kehitysapua.
Kun aloitimme toiminnan, palvelimme vain muutamaa lähetysasemaa.
Ne olivat sen ajan avuntarjoajia.
Nykyisin meillä on 1300 yhteistyökumppania, -
joilla on yhteinen päämäärä.
MAF mahdollistaa muiden järjestöjen toiminnan -
ihmisten auttamiseksi.
Lensin tällä koneella 50 vuotta sitten Tšadiin.
Valtio sijaitsee keskellä Saharaa.
Kartoitimme tarpeita, ja niitä oli paljon.
Kansallinen kirkko tarvitsi apua.
Vuoden päästä lähetimme sinne amfibialuksen, -
joka pystyi kulkemaan myös jokia pitkin.
Työ jatkuu yhä, -
vaikka olemme joutuneet lähtemään maasta varmaan kuudesti.
Mutta jatkamme, ja paikalliset kristityt arvostavat sitä.
Olemme kiitollisia Jumalalle näistä mahdollisuuksista.
Niitä tulee koko ajan lisää, kun maailman tarpeet kasvavat.
On levottomuutta ja katastrofeja ja ihmiset joutuvat eristyksiin.
Olemme molemmat lentäneet tällä koneella, -
sinä Afrikassa ja minä Suomessa.
Onneksi saamme nyt istua tässä keskustelemassa.
On hurjan tärkeää, -
että toimimme ilmailualan uusimpien standardien mukaan.
Miten nämä ovat kehittyneet 70 vuoden aikana?
Kun aloitimme, olimme ammattilentäjiä, -
mutta tropiikissa lentäessämme olimme kuin amatöörejä.
Sotakoneiden sijasta lensimme nyt matalatehoisilla koneilla, -
joiden suorituskykyä trooppiset olot vain laskivat.
Jouduimme opettelemaan kokeilujen kautta, -
mitä oli turvallista tehdä ja mitä ei.
Vuosien kokemuksen pohjalta -
on rakentunut monimutkainen tietotaitomme.
Kaikki lentäjämme pannaan perusteelliseen koulutukseen, -
olipa heidän aiempi taustansa mikä tahansa.
Tämä näkyy tilastoissamme.
Vaikka vahinkojakin on tapahtunut, -
suoriudumme lennoista keskimääräistä luotettavammin.
Tästä saamme kiittää huolellisuuttamme, -
mutta varsinkin jäsentemme ja tukijoidemme rukouksia.
Ne ovat tärkeitä.
Itse en voisi tehdä työtäni ilman tukijoitani.
Suomalaiset työtoverini kentällä kokevat samoin.
Olemme kokeneet Jumalan varjelusta.
Myös taloudellinen kannatus on työlle tärkeää.
Meillä oli hiljattain iso projekti Nepalissa.
Helikoptereilla pystyimme viemään apua alueille, -
joilla ihmiset olivat täysin eristyksissä.
Moni suomalainen muistaa tsunamin.
Veimme tuolloin apua Indonesian Acehiin.
Ensimmäisten 7 viikon aikana lensimme yli 1000 lentoa -
ja veimme apua 58 000 ihmiselle.
Olin itse silloin Mongoliassa.
Olin lähdössä mukaan auttamaan -
ja olin jo varannut liput Thaimaan kautta Acehiin.
Sitten siellä palvelleet lentäjät pantiin tauolle, -
koska konetta oli huollettava.
Päätimme, että oli parempi jäädä Mongoliaan.
Monet ystäväni kuitenkin auttoivat Acehissa.
Heidän tarinoitaan on ollut mielenkiintoista kuulla.
Samalla kun he olivat auttamassa, -
he olivat itse järkyttyneitä tilanteesta.
Uhrien tarpeet ja suru olivat musertavia.
Mutta nämä ihmiset ja koneet pystyivät tuomaan apua.
Stuart, hienoa kun pääsit käymään Suomessa -
korkeasta iästäsi huolimatta.
Mitä haluat sanoa MAF:n tukijoille ja muille suomalaisille?
MAF:n työ on tukemisen arvoista.
Tukiessasi meitä tuet samalla tuhansia järjestöjä, -
jotka auttavat eniten tarvitsevia syrjäisimmissä paikoissa.
On ollut upeaa käydä Suomessa. Vastaanotto on ollut lämmin.
Rukoilen teille kaikille Jumalan siunausta.
Olkoon MAF esimerkkinä siitä, mitä Jumala tekee, -
kun luotamme Häneen ja annamme Hänen johtaa meitä.
Jumala siunatkoon tätä maata ennennäkemättömillä tavoilla.
Suomennos: Sari Nuutinen