Arvoisa katsoja! Tervetuloa sarjaan Evoluutio, luominen ja tiede!
Tässä jaksossa aloitan eräästä evoluution tähtitodistajasta, -
joka on äärimmäisen tärkeä kehitysopin kannattajille.
Se on nimittäin kertomus siitä, -
kuinka uimaan lähteneestä virtahevon kaltaisesta sorkkaeläimestä -
tuli vähitellen valas. Se oppi sukeltamaan 2 km:n syvyyteen, -
taittamaan keuhkonsa hanurin tavoin -
ja siirtämään sieraimet päälaelle hengitystä varten ja paljon muuta.
Se menetti sitten raajansa. Todisteena tästä olisivat "lantioluut",
jotka voidaan havaita valailla lantioiden paikalla.
Se olisi kiistaton todiste siitä, että kyseessä on maaeläin, -
joka innostui uimisesta ja palasi takaisin mereen, -
mistä sen esi-isät, nisäkäsliskot, -
olisivat aiemmin tulleet kävelemään lähteneiden kalojen, -
sammakkoeläinten ja muiden liskojen välityksellä.
Kyseessä on siis ikään kuin evoluution tähtitodistaja.
No, useimmilla eläimillä lantion luut kiinnittyvät muihin luihin, -
kuten selkärangan alaosaan ja jalkojen luihin.
Valaiden luut eivät kuitenkaan kiinnity yhtään mihinkään, -
vaan ne seilaavat siellä suoliston päässä.
Ne eivät kiinnity muihin luihin, vaan ne kiinnittyvät lihaksiin.
Tästä syystä on väitetty, että niillä ei enää ole tehtävää, -
mutta ne ovat aikaisemmin olleet muihin luihin kiinnittyneinä.
Ne ovat perua siitä, että ne kuuluivat joskus -
virtahevon kaltaiselle sorkkaeläimelle.
Tiedemiehet kuitenkin ymmärtävät nykyään, -
että kyseiset luut kiinnittyvät lihaksiin, -
joilla kontrolloidaan penistä ja emättimen supistumista.
Se on tärkeä toiminto parittelun tapahtuessa veden alla.
Niillä on siis äärettömän tärkeä toiminto, -
jota ilman ei tulisi lisää valaita.
Jim Dines Los Angelesin maakunnan luonnontiet. museosta selittää: -
"Vastoin yleistä uskoa kyseessä eivät ole jäänteet. -
Niillä on tehtävä, joka liittyy lisääntymiseen. -
Lantioluihin kiinnittyvät lihakset toimivat edellisen lisäksi myös -
peräaukon sulkijalihaksen kiinnitysalustana uroksella/naaraalla."
Prof. Aleksei Jablokovin mukaan -
nämä "jäänteet" mahdollistavat parittelun -
ja ruoansulatuskanavan normaalin toiminnan.
Ilman lantion seudulla kelluvaa tärkeää luuta, ankkuria lihaksille, -
valaat eivät saisi jälkeläisiä, -
ja valaiden suoli luiskahtaisi ulos.
Niiden elämä olisi siis täysin mahdotonta.
On hyvin tärkeää, että moderni tieto saavuttaisi oppikirjat -
ja yliopistojen luennoitsijat. Se näet kaataa -
erään oleellisen tärkeän kehitysopin todisteen kuin keilan.
Vähitellen kaikille ns. "surkastuneille" elimille löytyy toiminto.
Vanhat, vieläkin oppikirjoissa olevat väitteet osoittautuvat -
pelkäksi silmänkääntötempuiksi, joilla sinua yritetään -
käännyttää evoluutiouskovaiseksi.
No, entä sitten ihmissikiöillä nähtävät ns. "kidusrakojen aiheet"?
No, nehän eivät ole koskaan olleet rakoja tai aukkoja.
Professori De Beerin mukaan kidusrakoja muistuttavat poimut -
"eivät muistuta kovinkaan paljon aikuisten kalojen kidusaukkoja. -
Kuka tahansa havaintoja tekevä ihminen voi vakuuttua siitä."
Lisäksi näistä sikiöaikaisista osista -
ei missään vaiheessa kehity mitään eviä tai keuhkoja muistuttavaa.
Niistä kasvaa kaulan, kurkun, kasvojen ja korvien osia -
sekä kateenkorva, kilpirauhanen ja lisäkilpirauhanen.
Ihmisillä väitetty ruskuaispussi ei suinkaan sisällä ruskuaista, -
vaan itusoluja, joista myöhemmin tulee miehen siittiöitä -
tai naisen munasoluja sekä veren kantasoluja.
Se ei ollut siis mikään ravintopussi.
Ihmisellä on häntäluu, jonka nimi antaa ikään kuin ymmärtää, -
että ihminen on kehittynyt hännällisistä eläimistä.
Näin ei todella ole, vaan häntäluu toimii lihasten tukena -
tai kiinnityskohtana. Kokemus osoittaa, -
että häntäluun poisto johtaa suuriin ongelmiin pidätyskyvyssä -
sekä paksusuolen ja kohdun ulosluiskahtamiseen -
eli prolapsiin ja tyrään.
Tri Evan Shute kommentoi häntäluun poistoa: -
"Leikkaa se pois ja potilaat valittavat. -
Sen poistaminen on tosiaankin toistuvasti joutunut huonoon huutoon."
Tohtorit Bergman ja Howe kommentoivat: -
"On muitakin esimerkkejä -
epäonnistuneista evoluution 'jäänteiden' kirurgisista poistoista.
Aiemmin oli yleistä poistaa nielu- ja kitarisat, -
joista molemmat ovat tunnetusti immunologisesti tärkeitä elimiä, -
etenkin lapsilla ja nuorilla."
On myös muita väitteitä alkion kehityksen aikaisista -
evoluution todisteista. Niitä on kahdenlaisia.
Ensimmäinen väite on, että kasvaessaan alkiot "läpikäyvät -
kantamuotonsa oletetun evoluutioprosessin".
Alkio- ja sikiöaikana käytäisiin siis läpi koko kehitys -
yksisoluisesta kalojen kautta nisäkkäiksi.
No, toinen väite ei ole läheskään näin syvällekäypä.
Sen mukaan jotkut alkiot käyvät läpi vaiheen, -
jossa ne näyttävät hyvin "samankaltaisilta", -
ennen kuin ne saavat lopulliset eriävät muodot.
No, ensimmäiseen väitteeseen viitataan käsitteillä -
rekapitulaatioteoria, biogeneettinen peruslaki -
sekä lauseella Ontogenia rekapituloi filogenian -
eli yksilön kehitys kertaa lajin evoluutiohistoriaa.
Nämähän ovat komeita massiivisia mahtilauseita, -
mutta niillä ei ole mitään sisältöä.
Tämän ajattelun mukaan ihmisalkion kehitys seuraa -
ihmisen evoluutio- eli kehityshistoriaa -
alemmista eläimistä ihmiseksi.
Juuri tähän monet sukupolvet ovat uskoneet 100 vuotta, -
mutta kyseessä on täysin väärä väite.
Tämän biogeneettisen peruslain mukaan oletetaan, -
että alkio ensin ilmentää madon ja sittemmin kalan, sammakon -
ja matelijan ominaisuuksia, kunnes lopulta päätyy ihmiseksi.
Tämän oudon ajatuksen kansantajuisti 1800-luvulla -
saksalainen evoluution kannattaja Ernst Häckel.
Hän jopa piirsi eri lajien alkioita saadakseen -
näennäisen vahvaa tukea teorialleen Piirustukset, joiden varaan -
hän rakensi "biogeneettisen peruslain" osoittautuivat kuitenkin -
myöhemmin kovin erilaisiksi kuin todelliset alkiot.
Niitä onkin alettu pitää tahallisina väärennöksinä.
Embryologi prof. Michael Richardson on tuonut esiin tätä petosta.
Kyseessä oli siis petos.
"Tieteellinen ydinajatus säilyy samana. -
Häckelin piirustukset vuodelta 1874 ovat selvästi muunneltuja. -
Tätä tukee esimerkiksi se, että vanhin kuva kalasta on kyhätty -
eri eläinten osista ja palasista. Jotkut niistä ovat myyttisiä. -
Ei ole kohtuutonta kuvata piirustuksia vääristelyksi."
On surullista, että väärennöksiksi osoitetut vuoden 1874 piirustukset -
ovat niin usein brittiläisissä/ amerikkalaisissa biologian kirjoissa.
Samoin Suomessakin aivan viime aikoihin asti.
Prof. Stephen Jay Gould kirjoittaa vastaavasti: -
"Häckel, joissakin tapauksissa menetellen tavalla, -
jota voidaan kutsua ainoastaan vilpilliseksi, -
vain kopioi saman muodon uudestaan ja uudestaan."
Häckelin biogeneettinen peruslaki on torjuttu systemaattisesti -
käytännöllisesti katsoen kaikkien nykytiedemiesten keskuudessa.
Prof. George Gaylord Simpson sanoo:
"Nyt on vakaasti vahvistettu, että yksilön kehitys ei kertaa -
lajin evoluutiohistoriaa."
Samoin Yalen yliopiston professori biologi Keith Thompson esittää: -
"Biogeneettinen peruslaki on varmasti kuollut kuin kivi."
Jo 1920-luvulla se oli lakannut olemasta -
vakavan teoreettisen tutkimuksen kohteena.
Silti se oli yli 50 vuotta -
kaikissa suomalaisissa lukion biologian oppikirjoissa.
Professori Gouldin mukaan teoria on täysin romahtanut.
Encyclopedia Britannica kuvaa sitä yksinkertaisesti virheelliseksi.
On totta, että joissakin tapauksissa alkiot voivat näyttää -
hyvin samanlaisilta häntäsilmuvaiheessa.
Silti kreationistien mukaan väite samasta kantamuodosta -
on yksittäistapausten virhepäätelmää, ns. kirsikanpoimintaa -
tai rusinat pullasta -ajattelua. Näin annetaan väärä käsitys.
Ei mainita teoriaa vastaan olevia todisteita, -
vaan esitetään pelkkää tukevaa näyttöä.
Tässä todisteet teoriaa vastaan nähdään -
aiempien kehitysvaiheiden muodoissa.
Kreationistit sanovat, että jos kuvassa näkyvät samankaltaisuudet -
todella tulisivat samasta kantamuodosta, -
alkiot näyttäisivät samalta myös aiemmissa vaiheissa.
Ko. samankaltaisuudet osoittavat heidän mukaansa sen, -
että näillä eliöillä on yhteinen suunnittelija.
Tämä on erittäin tärkeä asia ymmärtää ja perehtyä siihen huolella, -
että koulukirjoissa useille sukupolville esitetyt tarinat olivat -
silkkaa vilppiä ja valehtelua päämääränä todistaa -
kehityspolku oikeaksi.
On oikeastaan aika häikäilemätöntä, että vieläkin joissakin kirjoissa -
tätä tarjoillaan tai siitä puhutaan.
Lääkärikunta kun on todellakin tiennyt jo 1920-luvulta asti, -
että kyseessä on pelkkä kuvittelu.
Jo Häckelin aikaan -
anatomian professorit osoittivat välittömästi -
hänen kuvansa vääriksi, ja häntä moitittiin siitä.
Tämä ei kuitenkaan päässyt uutisiin kuten Häckel, joka tuki Darwinia.
Kiitos, kun olit mukana!
Tekstitys: Tuula-Riitta Virrankare