Hyvä katsoja! Tervetuloa ohjelmaan Evoluutio, luominen ja tiede!
Tässä jaksossa puhumme perimästä ja sen DNA-kielestä.
Johtavan ateistin, prof. Richard Dawkinsin mukaan -
kaikkein vakuuttavin todiste evoluution puolesta -
löytyy DNA:sta.
Hänen kirjansa Maailman hienoin esitys -
(engl. The Greatest Show on Earth) julkaistiin v. 2009.
Siinä hän toteaa, että DNA-koodi/DNA-kieli on sama -
kaikissa elämänmuodoissa, mikä hänen mukaansa on -
selvin osoitus siitä, että kaikki elävät olennot -
polveutuvat yhteisestä kantamuodosta.
Mutta... mutta... Mistä DNA-kieli on peräisin?
Kukaan ei tiedä - eikä selitystä ole.
Sehän on informaation kantaja.
Royal Society on luvannut 1 milj. punnan palkkion sille, -
joka selvittää, mistä DNA-kieli on kotoisin.
Eri vaihtoehtoja DNA-kieliksi olisi 1,5 x 10 potenssiin 84 -
eli aika monta kieltä. Maailmassa puhuttaneen n. 5 000 eri kieltä, -
mutta näitä kieliä on mieletön määrä, ja kuka sen valitsi?
Se vaikuttaa hyvin optimaaliselta. Ei luonnonvalinta sitä valinnut, -
koska ei se voisi hyppiä kielestä toiseen.
DNA-kieli on täysin uniikki ja ehkä paras mahdollinen, -
mitä molekyyleistä voi rakentaa. Lisäksi siinä on tiedon ylimäärä -
eli redundanssi, joka on suunniteltu kestämään -
langenneen maailman mutaatio- myrskyä max. 10 000 vuotta.
Lisäksi DNA:n koodaamat 20 + 2 aminohappoa on valittu -
niin valtavasta joukosta, että niistä voidaan rakentaa elämää.
Kyllä suunnittelusignaalit ovat niin vahvoja, -
että täytyy olla todella umpisokea, ellei näitä näe.
Dawkinsin mukaan tämä sama kieli on kuitenkin todiste -
samasta kantamuodosta. Silti tämäkään ei ole totta, -
koska kyllä kieliä on erilaisia. Sinussakin on kaksi kieltä.
Olet biologisesti 2-kielinen. Sinussa olevat mitokondrioiden, -
solun voimalaitosten, DNA-kieli on erilainen kuin tumassa oleva kieli.
Dawkinsin väite on siis jo lähtökuopissa väärä.
No, evoluutiotutkijat ovat tietysti huomanneet tämän -
ja pitävät koodin muuttumista mahdottomana.
Tällaisia pieniä kielenmuutoksia kuitenkin on, -
että koodista odottamatta löydettiin merkittäviä poikkeuksia, -
kuten tuo mitokondrioiden DNA-kielen stopcoronin muutos.
Nykyään tunnetaankin useita geneettisiä koodeja.
DNA kantaa itsessään kaiken sen informaation, -
jota tarvitaan solun proteiinituotantoon.
Proteiinihan on yksi elävien organismien päärakennusaineita.
Kuten aiemmin ilmeni, eri proteiineja on satoja tuhansia, -
mutta ne rakentuvat kaikki samoista rakennuspalikoista, -
aminohapoista, joita on 20 tai tarkalleen 22.
Ne yhdistyvät toisiinsa ketjuiksi, -
jotka laskostuvat 3-ulotteisiksi rakenteiksi.
Laskostuminen hoidetaan kaperoniproteiineilla, -
jotka estävät ketjujen umpisolmuun menemisen, jotta laskostus sujuu.
Mistä ne kaperonit tulivat? Näitä kysymyksiä on paljon, -
paljon, jotka ovat selvittämättä evoluution kannalta -
ja valavat betoniin todisteet luomisesta.
No, tyypillinen proteiini muodostuu useista sadoista aminohapoista.
Erilaisia proteiineja eri tehtäviin syntyy siitä riippuen, -
mitä aminohappoja on ketjussa missäkin järjestyksessä.
Aminohapot on hyvin tarkkaan valittu.
Vain nämä käytössä olevat tuottavat elämää.
Erityisen kielen eli geneettisen koodin avulla -
geeneiksi kutsuttu DNA:n osa välittää lähetti-RNA:n avulla ohjeita -
solun koneille eli ribosomeille siten, -
että ne voivat rakentaa proteiineja oikealla tavalla.
Ribosomin alkuperä on suuri mysteeri. Se on valtava kone, -
joka kytkee aminohapot ketjuksi niin, -
että solun vesi ei pääse estämään kytkentää, -
ja siihen tarvitaan energiaa. Geenit määrittävät sen, -
mitkä aminohapot järjestetään mihinkin ketjun paikkaan.
Ihmiskielet, kuten englanti, ranska ja saksa, -
käyttävät erilaisia koodeja eli kirjainyhdistelmiä -
ilmaisemaan samoja asioita. Englannin kielessä talo on 'house',
ranskassa 'maison' ja saksassa 'Haus'.
Vastaavasti DNA:n kieli voisi käyttää mitä tahansa monista koodeista, -
joissa eri kirjainyhdistelmät määrittävät erilaisia aminohappoja.
Tämä johtuu siitä, että DNA:n kirjainten kemiassa -
tai kirjaimia lukevassa/tulkitsevassa koneistossa -
ei ole mitään vain tiettyä koodia vaativaa.
DNA-koodissa on kuitenkin eräs hyvin merkittävä ominaisuus.
Solun sisällä tapahtuu paljon DNA:n kopioitumista.
Esimerkiksi solun jakautuessa eli muodostaessaan kopioita itsestään, -
sen pitää antaa uudelle solulle eli tytärsolulle kopio -
alkuperäisen emosolun DNA:sta.
Proteiinien tuotantotapahtumaan sisältyy myös -
DNA:n säilömän informaation kopiointi lähetti-RNA-molekyyliin.
Nämä kopiointiprosessit ovat epätäydellisiä, ja virheitä tapahtuu.
DNA-koodi on kuitenkin suunniteltu niin hienosti -
- siinä on se jo mainitsemani tiedon ylimäärä -
että virheiden vaikutus on pieni, ja toimivia proteiineja syntyy.
Soluissa on myös tehdasasennettu korjaustoiminto, -
jota ilman elämää ei voisi olla olemassa.
Virheiden kertyminen kiihtyy kuitenkin, -
koska korjaustoiminnotkin rappeutuvat virheiden takia.
Siis tämä suvullisesti lisääntyvä järjestelmä virhekorjauskoneineen -
on alussa ollut mitä ilmeisimmin täydellinen.
Se on lankeemuksessa alkanut rappeutua. Nyt siitä voi lukea, -
mitä rappeutuminen 6 000 vuotta lankeemuksen jälkeen on tehnyt.
Koneet ovat huonossa kunnossa, ja ihmisen rappio etenee -
kiihtyvällä vauhdilla kohti sukupuuttoa.
Luomiseen uskovat tiedemiehet väittävät, -
että darvinistien on hyvin vaikea selittää kaikkea edellä mainittua.
Jotta darvinilainen evoluutio olisi löytänyt parhaan mahdollisen koodin -
DNA-kielessä olisi pitänyt tapahtua -
lukuisia pieniä parannuksia miljoonien vuosien kuluessa.
Todisteet kuitenkin viittaavat muutosprosessin mahdottomuuteen, -
koska DNA lukkiutuisi muuttumattomaksi heti synnyttyään -
eikä pystyisi sen jälkeen enää muuttumaan merkittävästi.
On merkittävää, että itse prof. Dawkins myöntää tämän.
Hän kirjoittaa: "Jokaisella geneettisen koodin omalla mutaatiolla -
olisi välittömästi katastrofaaliset vaikutukset -
eikä vain yhdessä paikassa, vaan koko eliössä.
Jos yksikin koodin sana muuttaisi merkityksensä siten, -
että alkaisi määrittää eri aminohapon, -
lähes jokainen ruumiin proteiini muuttuisi välittömästi.
Poiketen tavallisesta mutaatiosta (esim. pitempi jalka, -
lyhyempi siipi, tummempi silmä) geneettisen koodin muutos muuttaisi -
kaiken heti koko ruumiissa, - ja se olisi tuhoisaa."
Kuvitellaan, että yritämme parantaa englanninkielistä kirjaa -
tekemällä muutoksia kieleen. Kirjassa käytetään -
sana 'temperature' 'lämpötila' 836 kertaa, -
mutta sanaa 'top' 'huippu' vain 52 kertaa.
Jos vaihdamme sanojen merkityksen keskenään, kirja lyhenee -
ja paperia säästyy, koska 'top'- sanassa on vähemmän kirjaimia.
Näinkin pieni kielellinen muutos vaatisi monia muutoksia kirjaan.
Kukin 'temperature'-sana pitäisi vaihtaa 'top'-sanaan ja päinvastoin.
Kirjan paranteleminen tekemällä muutoksia kieleen -
ei siis onnistu pienin askelin. Luomisuskovien tiedemiesten mukaan
DNA-kielestä ei voisi tulla optimoitu -
darvinistisen mekanismin avulla askel askeleelta.
Lisäksi geneettisen koodin muutok- sesta seuraisi paljon enemmän -
kuin kirjavertaus osoittaa.
Yhden geneettisen sanan muuttaminen muuttaisi radikaalisti -
lähes jokaisen proteiinin solua, ja eliö kuolisi.
Kreationistien mukaan Dawkinsin väite, jonka mukaan -
yhteinen geneettinen koodi on todiste yhteisestä kantamuodosta, -
on tyypillinen seurausilmiön vahvistamisen virhepäätelmä, -
josta jo aikaisemmin puhuttiin.
Se tarkoittaa siis, että "jos evoluutio olisi totta, -
kaikki eliöt käyttäisivät samaa DNA-kieltä.
Kaikki eliöt käyttävät samaa DNA-kieltä, -
siis evoluution täytyy olla totta." Näin ei kuitenkaan voida päätellä.
Kreationistit esittävät, että Dawkins epäonnistuu -
hypoteesinsa vastaisen todistus- aineiston tarkastelussa.
Heidän mukaansa koodin optimoitu luonne osoittaa, -
että sen on täytynyt olla suunniteltu eikä syntynyt -
hitaalla muutoksella toimivan darvinistisen mekanismin avulla.
Seuraavaksi tarkastelen surkastuneita elimiä.
Ovatko surkastuneet elimet todiste tapahtuneesta evoluutiosta?
Kautta historian on väitetty olevan useita esimerkkejä elimistä, -
jotka eivät ole enää käytössä. Niitä on väitetty evoluutiojäänteiksi.
Onko tämä hyvä argumentti evoluution puolesta?
Kasveilla/eläimillä väitetään olevan tarpeettomia elimiä, -
joita ei enää käytetä, ja tämä viittaa siihen, -
että evoluution myötä ne ovat menettäneet toimintakykynsä.
Niitä pidetään jäänteinä/ surkastumina -
eliöiden kantamuotojen aiemmin toiminnallisista elimistä.
Tunnetuin esimerkki jäänteistä lienee ihmisen umpilisäke.
Sen on sanottu edistäneen aiemmin ruoansulatusta silloin, -
kun oletetut apinankaltaiset esi-isämme söivät lehtiä.
Sittemmin umpilisäke on jäänyt turhaksi.
Vastaavia esimerkkejä ovat linnut, joilla on surkastuneet siivet -
sekä silmättömät luolakalat.
Valaiden on sanottu kehittyneen maanisäkkäistä.
Niiden jäänteinä olisivat lantioluut, joita tarvittiin, -
kun niiden edeltäjillä oli jalat. Evolutionistit väittävät myös, -
että alkionkehitys puhuu surkastumien puolesta.
Jäänteinä on esitetty esimerkiksi, että ihmisalkioille kehittyvät -
kidusrakojen aiheet ihmisen kalana olon ajoilta, -
ruskuaispussi matelijan kaltaisesta vaiheesta -
ja surkastunut häntä, kun ihminen oli apinan kaltainen.
Häntäluu säilyy aina aikuisuuteen asti.
Koska tämä on ollut lähes 100 v. evoluution vahvimpana todisteena, -
perehdytään tähän tärkeään argumenttiin tarkemmin ensi jaksossa.
On pöyristyttävää, että nämä väärät väitteet elävät vieläkin -
monissa oppikirjoissa, opetuksessa -
ja ennen kaikkea monien edeltävien sukupolvien aivoissa -
todisteena kiistattomasta evoluutiosta. Nyt on aika museoida ne.
Kiitos, kun olit mukana!
Tekstitys: Tuula-Riitta Virrankare