Hyvät katsojat! Tervetuloa sarjaan Evoluutio, luominen ja tiede.
Tässä jaksossa käsittelemme evoluution ns. todistetta -
eli samankaltaisuuksia geeneissä.
Ovatko samankaltaisuudet geeneissä todisteita -
yhteisestä polveutumisesta eli evoluutiosta?
Tähän on helppo vastata suoralta kädeltä toteamalla, -
että eri luoduissa lajityypeissä on valtavasti ns. orpogeenejä, -
jotka kumoavat täysin tämän väitteen.
Se on osoittautunut täysin vanhentuneeksi.
Molekyyleistä tai DNA-jaksoista on siis ihan turhaa rakentaa -
sukupuita, joissa suljetaan silmät ns. orpogeeneiltä.
Tämä on oikeastaan kumottu jo moninkertaisesti, -
mutta kaikki eivät tätä halua kuulla tai tietää.
Tämä kun on ollut niin vahva väärä todiste, -
jota on käytetty tukemaan evoluutioteoriaa -
piirtämällä erilaisia elämänpuita.
Sellaisen Darwinkin aikanaan piirsi.
Muunnelmia siitä on kosolti, kunnes törmättiin pusikkoon -
eli elämänpuu muuttui elämänpusikoksi.
Elämänpuuta on kuitenkin käytetty keskeisenä käsitteenä -
evoluutioteoriassa. Se sisältää ajatuksen, -
että kaikki eliöt ovat kehittyneet yhteisestä kantamuodosta.
On paljon kaavoja. Kirjan kuvissa 7-10, 7-11 esitetään -
yksityiskohtaisesti, miten eri eliöiden katsotaan olevan sukua.
Kaavioita sanotaan usein fyloge- neettisiksi puiksi/evoluutiopuiksi.
Joskus ne muodostetaan geeneissä -
tai proteiineissa havaittujen samankaltaisuuksien pohjalta.
Mitä suuremmat yhtäläisyydet geeneissä tai proteiineissa on, -
sitä lähempää sukua eliöiden katsotaan olevan. Mutta... mutta...
Luodessaan kaavioita evolutionistit ovat kuitenkin törmänneet -
joihinkin vakaviin ongelmiin, etenkin siinä, -
että eri geeneihin perustuvat tutkimukset antavat erilaisia tuloksia.
Prof. Noah Rosenberg on havainnut, -
että "eri geeneihin pohjautuvat evoluutiopuut haarautuvat -
usein toisistaan poiketen".
Jotkut biologit ovat alkaneet kyseenalaistaa, -
tuottavatko geenivertailut ikinä puuta muistuttavia malleja.
Joidenkin geenien tutkiminen nimittäin tuottaa -
ristiin rastiin meneviä oksia. Näin saatiin aikaan pensas, -
joka kuvaa sitä realiteettia.
Eräs tutkimusryhmä tuli siihen johtopäätökseen, -
että "mitä enemmän opimme genomeista, -
sitä vähemmän puumaiseksi niiden historia osoittautuu."
Darvinisteille on mysteeri myös se, -
miksi ns. orpogeenejä on todella niin paljon.
Näiden geenien tulisi evoluutioteorian mukaan olla -
yhteisiä yli lajirajojen, mutta niin ei kuitenkaan ole.
Lajin kehitystä esittävässä "puussa" -
ne näyttävät ilmaantuvan tyhjästä -
ilman yhteiseltä kantamuodolta perittyä geeniä.
Kun evolutionistit perustelevat evoluutiota homologia-argumenteilla -
eli vertaamalla molekyylejä kuten proteiineja ja geenejä, -
kreationistien mukaan kyse on valikoiduista yksittäistapauksista.
Oppikirjojen kaaviot näyttävät uskottavilta vain siksi, -
että niissä esitetään valikoiden vain evoluutiota tukevat tapaukset.
Poimitaan siis rusinat pullasta.
Perusväite, että kaikki selkä- rankaiset polveutuisivat -
Haicouichthys-nimisestä alku- kalasta, puuttuvat täysin.
Ihmisapinoiden, hominidien, sanotaan kuuluvan -
kädellisten lahkon ja apinoiden osalahkon yläheimoon (nisäkkäät).
Tässä kuvassa näkyy se, miltä ne näyttävät luuston perusteella.
Tässä kuvassa vasemmalla on kaavio, joka kuvaa geenitutkimuksia, -
jotka eivät vastaa Darwinin elämänpuuta.
Kyseessä on tämä moderni tulos pusikosta tai pensaasta.
Alla on elämänpuu, jossa LUCA (Last Universal Common Ancestor) -
eli alkusolu olisi puun runkona, josta kaikki oksat haarautuisivat.
Tämähän on täysin vanhentunut käsite, -
joka edelleenkin tietysti on oppikirjoissa -
aivopesemässä lapsia evoluution kannattajiksi.
No, sitten on näitä samankaltai- suuksia ilman yhteistä kantamuotoa.
On joitakin samankaltaisuuksia, -
jotka eivät evolutionistien mielestä selity samalla kantamuodolla.
Jos jokin ei sovi heidän teoriaansa, -
he tyypillisesti keksivät siihen uuden aputeorian.
Aputeorioiden runsaus auttaa diagnosoimaan, -
että ollaan taas hyllyvällä suolla.
Hyvä esimerkki on ns. kamerasilmä, johon kuuluu linssi ja verkkokalvo, -
yhdistelmä, joka on sekä ihmisillä että mustekaloilla.
Evolutionistien mukaan ihmisten ja mustekalojen silmät -
kehittyivät vasta eriydyttyään -
viimeisestä yhteisestä kantamuodosta, LUCA:sta.
Näin niiden samankaltainen rakenne ei selity yhteisellä kantamuodolla, -
eikä ole homologiaa. Sen sijaan ihmisen ja mustekalojen silmät -
kehittyivät heidän mukaansa erillään -
eli evoluutioprosessi olisi päätynyt itsenäisesti -
samankaltaisiin rakenteisiin. Tätä he kutsuvat -
konvergenttiseksi evoluutioksi -
ja samankaltaisuuksia kutsutaan homoplasiaksi, ei homologiaksi.
No, mikä tällainen konvergenttinen evoluutio on?
Se on darvinistisen fraasi- apparaatin tuottama mahtisana -
eli ns. stiiknafuulia, joka on keksitty -
jonkin tuntemattoman ilmiön selitykseksi.
Kun mahtisana on keksitty, selitys on keksitty.
Toinen esimerkki mahtisanoista on ns. koevoluutio/rinnakkaisevoluutio
jolla yritetään selittää esim. kukkakasvien -
ja pölyttävien hyönteisten saman- aikainen rinnakkainen evoluutio.
No, sitten meillä on kysymys istukkanisäkkäistä ja pussieläimistä.
Istukkanisäkkäät, kuten ihminen, kehittyvät äitinsä kohdussa -
istukan välityksellä. Pussieläimillä, esim. kengurulla -
on hyvin erilainen systeemi. Äiti kantaa ja imettää -
poikasta vatsassa olevassa pussissa.
Ko. eroista huolimatta istukka- nisäkkäillä ja pussieläimillä on -
joitakin merkittäviä yhtäläisyyksiä.
Joissakin tapauksissa yhtäläisyydet ovat niin selvät, -
että äkkiä katsottuna istukka- nisäkkäät ja vastaavat pussieläimet -
näyttävät samalta lajilta.
Tässäkään evolutionistit eivät silti pidä yhtäläisyyksiä homologiana, -
koska he uskovat ko. nisäkästyyppien -
kehittyneen samankaltaisiksi erillään -
erkaannuttuaan yhteisestä kantamuodosta.
Heidän mukaansa samankaltaisuudet istukkanisäkkäiden -
ja pussieläimien välillä syntyivät "konvergenttisessa" evoluutiossa.
Tässä kuvassa ihmisen silmä. Valo kulkeutuu linssin läpi -
verkkokalvolle, josta aivoihin lähtevät signaalit muodostavat kuvan.
No, kreationistit pitävät väitettä -
konvergenttisesta evoluutiosta epätieteellisenä.
He tähdentävät, että darvinistien mukaan -
mutaatiot tapahtuvat sattumanvaraisesti niin, -
että DNA:n osat vaihtuvat satunnaisesti.
Vaikka ympäristö siis olisi kussakin tapauksessa täysin samanlainen, -
ei ole järkevää olettaa, että sattuman synnyttämät mutaatiot -
johtaisivat niin samanlaisiin ominaisuuksiin.
Tässä on tietysti myös tilastomatemaattinen mielettömyys.
Entä fotosynteesi?
Kasvit tuottavat ravintoa ja kasvavat hyödyntäen aurinkoenergiaa -
monimutkaisella fotosynteesillä eli yhteyttämisprosessilla.
Yksi sen muoto on C4-fotosynteesi, joka on erityisen mutkikas prosessi.
Koska C4-prosessia käyttävät kasvit ovat hyvin erilaisia, -
evolutionistit ovat sanoneet ko. ominaisuuden kehittyneen -
itsenäisesti toisistaan erillään yli 30 kertaa!
Luomiseen uskovat tiedemiehet vastaavat, -
että tarvitaan lujaa uskoa siihen, -
että ko. prosessi syntyisi edes kerran - saatikka, -
että se tapahtuisi itsenäisesti yli 30 kertaa!
Eläimissä ja kasveissa on siis -
paljon eri lajien välisiä samankaltaisuuksia.
Niin on myös, kun verrataan kasveja ja eläimiä toisiinsa.
Evolutionistit puhuvat tässä yhtey- dessä homologiasta ja homoplasiasta.
Kun kyse on samasta kantamuodosta johtuvista samankaltaisuuksista, -
puhutaan homologiasta. Konvergentissa evoluutiossa -
päädytään itsenäisesti samanlaisiin rakenteisiin.
Silloin puhutaan homoplasiasta.
Tässä on taas mainio tapa diagnosoida tämmöinen tarina.
Jokaiselle havainnolle keksitään evoluutiotarina.
On erittäin tärkeää opetella medialukutaitoa.
Alkuperätiede ei ole tiedettä. Se on tarinoiden keksimistä.
Luettuasi tämän kirjan Evoluutio, luominen ja tiede osaat kyllä -
tehdä diagnooseja siitä, mikä on totta ja mikä tarua.
Medialukutaito on nykyään tärkeämpää kuin koskaan.
Kreationistit toteavat, että saman- kaltaisuudet selittyvät parhaiten -
samalla suunnittelijalla. He osoittavat, -
että usein samat ominaisuudet kehittyvät -
eri tavoin, kuten aiemmin on todettu.
Sitä ei voisi odottaa, jos eliöillä olisi yhteinen kantamuoto.
Ajatus konvergentista evoluutiosta -
eli evolutionistien meriselityksestä on -
aivan liian epätodennäköinen ollakseen tieteellinen.
On hyvin tärkeä asia ymmärtää, -
että kyseessä on tyypillinen disinformaatio eli valetiede.
Sillä yritetään selittää pois asioita, -
jotka liian selvästi huutavat suunnittelijasta, -
liian selvästi kuuluttavat, että on todella suunnittelija, -
joka on kaiken tämän tehnyt. Sitä ei haluta nähdä, -
koska se edellyttäisi muutoksia elämäntyylissä.
Kiitos, kun olit mukana!
Tekstitys: Tuula-Riitta Virrankare