Hyvät katsojat! Tervetuloa Evoluutio, luominen ja tiede -sarjaan!
Tässä sarjassa annetaan katsojille eväitä -
tehdä omia johtopäätöksiä siitä, kannattaako evoluutioon uskoa.
Nimenomaan kyse on uusdarvinistisesta evoluutiosta -
eli siitä, että jonkinlaisesta alkusolusta syntyisi -
appelsiineja, ihmisiä ja norsuja. Vai onko evoluutiossa kyse -
vain filosofia eli onko se kilpaileva uskonto -
selkeän kristinuskon ilmoituksen kanssa?
No, tämä on erittäin tärkeää kyseenalaistaa, -
koska kuten aiemmin on todettu, kaikki yhteiskunnassamme -
tulkitaan evoluution kautta. Jos evoluutio-olettamus on väärä, -
niin jossain vaiheessa on edessä suuri ajattelun mullistus.
Luulenpa sen olevan hyvin lähellä.
Nykyään on näet paljon tieteellistä tutkimusta, -
joka on kumoamatonta siinä mielessä, -
että se voidaan toistaa lukemattomat kerrat, mikä osoittaa, -
että ko. havainnot sopivat Raamattuun hyvin, mutteivät evoluutioon.
Nimittäin jo kun mennään lähtötelineisiin, voidaan kysyä, -
voiko elämä syntyä luonnollisista prosesseista ja tapahtumista.
Totuus on nykyään se, että kenellä- kään ei ole aavistustakaan siitä, -
kuinka elämä maapallolla syntyi. Mitään kovia tosiasioita, -
jotka tukisivat sitä väitettä, että elämä voi syntyä -
itsestään aineesta, ei ole. Ja miksi näin on?
No, mitä evoluutio sitten väittää?
Evolutionistien mukaan maapallo syntyi noin 4,5 mrd. vuotta sitten.
Se oli paljas maailma, jossa ei ollut lainkaan elämää.
Sitten evolutionistien mukaan miljoonien vuosien aikana -
yksinkertaisia molekyylejä sulautui vedessä yhteen -
elämän rakennuspalikoiksi.
Näistä syntyivät ensimmäiset elämänmuodot, -
mikroskooppiset eliöt, jotka lisääntyivät kopioimalla itseään.
Tämä on se väite, mutta tämän tueksi ei ole esittää mitään -
kovia tieteen tutkimustuloksia. On vain tarinoita.
No, tämä elämän alkusolu.
Elämä olisi koostunut tuolloin vain yhdestä solusta, -
joka oli pienin ja alkeellisin elämänmuoto.
Sana 'alkeellinen' on harhaanjohtava, -
koska alkeellista elämää ei ole.
Kaikki elämä kopioi itseään käyttäen mutkikkaita entsyymikoneita.
Ne kiihdyttävät tapahtumia jopa monimiljoonakertaisesti.
Ilman niitä ei tapahdu mitään.
On hämäystä puhua alkeellisesta elämästä. Sitä ei ole.
Tämä näin sivuhuomautuksena. No, tämmöinen kemiallinen evoluutio -
viittaa prosessiin, jonka vaikutuksesta elämän katsotaan syntyneen.
Darvinilaisen evoluution väitetään tämän jälkeen selittävän, -
miten ensimmäiset mikrobit muuttuivat satoina miljoonina vuosina -
nykyisiksi kasveiksi/eläimiksi. Luomiseen uskovat tiedemiehet -
taas väittävät, ettei kemiallisella tai darvinilaisella evoluutiolla -
ole mitään todellista tieteellistä perustaa.
Ne ovat täysin epäonnistuneita yrityksiä selittää -
elämän olemassaolo ilman viittausta Luojaan.
Koomista tänä päivänä on, että todellisuudessa -
evolutionistien ja ateistien lempilapsi, metodologinen naturalismi, -
kumoaa sekä kemiallisen että biologisen evoluution.
Tämä on paradoksi, mutta se on ihan totta.
Evolutionistit viittaavat maailman vanhimpiin kallioihin.
Heidän mukaansa 3,4 mrd. vuoden ikäisistä kallioista on löytynyt -
stromatoliittifossiili, joiden uskotaan osoittavan, -
että maapallolla eli noin 3-4 mrd. vuotta sitten yksisoluisia eliöitä.
Tämän väitetään todistavan, että elämä oli alussa "alkukantaista", -
kuten evoluutioteoriassa uskotaan.
Mutta kuten sanoin, alkukantaista elämää ei ole olemassa, -
vaan kaikki on erittäin monimutkaista entsyymitoimintaa.
No, jotkut kemistit ovat kyenneet kehittämään -
joitakin elämän rakennuspalikoita laboratoriossa.
Siksi jotkut väittävät sen viittaavan siihen, -
että luonnolliset prosessit voisivat tehdä saman.
Stromatoliittejä on nykyäänkin. Se ei siis ole miksikään muuttunut.
1950-luvulla tri Stanley Miller ja nobelisti prof. Harold Jury -
suunnittelivat kokeen osoittaakseen miten jotkut elämän rakennuspalikat -
olisivat voineet muodostua yksinkertaisista molekyyleistä, -
joiden he uskoivat olleen maapallolla miljardeja vuosia sitten.
Metaanilla, ammoniakilla ja vedyllä -
he yrittivät luoda alkumeren/ilmakehän olosuhteet -
matkien salamointia sähköpurkauksilla.
Tämä synnytti joitakin aminohappoja, -
jotka ovat proteiinien rakennuspalikoita.
No, mistä se jakautumiskykyinen solu sitten syntyi?
Solun jakautuminen on äärettömän vaikea tapahtuma, -
eikä kellään ole harmainta aavistustakaan -
miten se voisi "kehittyä" jollain mekanismilla. Siihen vain uskotaan.
Tiedemiehet ovat nähneet paljon vaivaa ymmärtääkseen, -
mistä kaikkein mukamas "alkeellisin" solu muodostuu, -
joka eläisi kyllin pitkään kehittääkseen jakautumisen, mitoosin -
lisääntyäkseen eli tuottaakseen tytärsoluja.
Jo siis väitetty alkeellinenkin solu olisi ällistyttävän mutkikas.
Se olisi kuin koneita täynnä oleva tehdas, -
jonka ainoa tavoite on lisääntyä, tuottaa lisää kaltaisiaan tehtaita.
Kaikki sen toiminnot tapahtuvat automaattisesti, -
koska ihmisiä ei ole ohjaamassa.
Sen laitteiston pitää sisältää generaattori, -
sillä sähköä ei ole saatavilla. Sen ovilla on robotteja -
tuomassa tavaraa sisään ja kuljettamassa ulos tuotteita.
Keskustietokone kontrolloi kaikkia sen laitteita, robotteja -
ja automaattisia materiaali- kierrätyksen kuljetusjärjestelmiä.
Tehdassali pitää putsata, tuotteet kierrättää ja korjata koneet.
Tietokoneen kiintolevy taltioi ohjelmistoja ja tiedostoja -
tehtaan hallitsemiseksi ja uusien tehtaiden luomiseksi: seinien, -
generaattoreiden ja kaikkien koneiden/robottien rakentamiseksi.
Ja se tärkeä siivoustoiminto. Se pitää siivota päivittäin.
Tästä siivoustoiminnan havaitsemi- sesta tuli muutama vuosi sitten -
Nobel-palkinto japanilaiselle lääkärille.
No, ehkä kaikkein vaikuttavin solussa on -
itsekin minitehtaana toimiva kone, -
joka kokoaa uudet koneet ja robotit tytärtehtaisiin -
eli tuottaa uusia soluja.
No, sitten tämä solun seinä. Seiniä nimitetään solukalvoiksi.
Ne muodostuvat lipideistä eli rasva-aineista.
Siinä on portteja, robotteja, koneita, nanopumppuja, -
jotka rakentuvat proteiineista ja nämä taas aminohapoista.
Se ei ole siis mikään kalvo, vaan monimutkainen kone.
Se on vesitiivis, mutta päästää läpi vettä.
Käsittämättömän monimutkainen laite.
Marcos Eberlin on kirjoittanut tästä kirjan, -
joka kertoo ennakoivasta suunnittelusta.
Kolme nobelistia suosittelee tätä Marcos Eberlinin kirjaa.
Lisätietoja siitä löytyy luominen.fi-sivuilta.
No, proteiinikoneitahan siellä on paljon. Yksi tärkeä on generaattori, -
jota kutsutaan ATP-syntaasiksi solussa, -
koska se tuottaa energiaa ATP:n eli adenosiinitrifosfaatin muodossa.
ATP:n sisältämää kemiallista energiaa käytetään -
solun proteiinikoneiden pyörittämiseen.
Hiilihydraatit toimivat solun polttoaineena -
eli kaurapuurosta tehdään ATP:tä pyörintädynamoissa, -
joita on satoja miljoonia miljardeja elimistössämme.
Kuvan pienet pallot osoittavat koneen muodostuvan aminohapoista.
Kaikki ovat järjestyksessä. Jos otat muutaman pois -
tai laitat pari väärää aminohappoa, koneet pysähtyvät ja ihminen kuolee
Soluissa on tehtaita (ribosomi), joissa valmistetaan proteiinia.
Solutietokoneen ohjelmisto ja tiedostot ovat tallennettuina -
nukleonihappoon, joka tunnetaan nimellä DNA.
Se sisältää lyhyitä DNA:n pätkiä. Näitä jaksoja kutsutaan geeneiksi.
Niissä on informaatio uusien koneiden ja robottien valmistamiseksi.
Solu toimii kuin tietokone, jossa kiintolevyn lukupää lukee levyä -
käyttäen polymeraasiksi kutsuttua konetta lukeakseen DNA:ta.
Koneiden muodostama minitehdas, ribosomi, -
liittää uusia koneita yhteen. Polymeraasi ja ribosomi rakentuvat -
jälleen kerran proteiineista. Tässäkin kuvassa pallot osoittavat, -
miten kone muodostuu aminohapoista, joiden pitää olla oikealla paikalla.
Solukalvo on siis tärkeä. Ilman sitä ei mistään tule mitään.
Mistä se on kotoisin? Kenelläkään ei ole harmainta aavistustakaan.
Jos proteiinikoneista puuttuisi yksikin tai puuttuisi jokin DNA-jakso -
eli geeni, joka sisältää koneiden rakentamiseen tarvittavan infon, -
solu kuolisi ennen jakautumista.
Siksi luomiseen uskovien tiedemiehien mukaan -
kaikkien osien on pitänyt olla paikallaan heti alun perin.
Ei ensimmäinen solu ole voinut kehittyä jostain yksinkertaisemmasta.
Järjestelmä on siis kyvytön toimimaan yksinkertaisemmassa muodossaan.
Tätä kutsutaan joskus nimellä palautumaton monimutkaisuus, -
koska monimutkaisuutta ei voi vähentää niin, että toimivuus pysyy.
Siksi kenelläkään ei ole mitään aavistusta siitä, -
miten saataisiin aikaan solu ilman solun rakentajaa.
Koska yksinkertainen solu on niin monimutkainen, -
jotkut evolutionistit myöntävätkin, etteivät he tiedä, -
miten kemiallinen evoluutio on voinut tapahtua.
Prof. Stuart Corkman sanoo: -
"Se, joka väittää tietävänsä, miten elämä on alkanut, -
on joko tyhmä tai epärehellinen petturi. Kukaan ei tiedä."
Ateisti, prof. Richard Dawkinsilta kysyttiin, -
onko hänellä aavistusta elämän synnystä. Hän vastasi: -
"Ei ole. Eikä sitä ole kenelläkään."
Monille ateisteille kemiallisen evoluution ensisijainen "todiste" -
on oppi filosofisesta naturalismista.
Heistä elämän on TÄYTYNYT syntyä luonnollisista prosesseista, -
sillä yliluonnolliset selitykset TÄYTYY sulkea pois.
Näin kemiallisen evoluution TÄYTYY olla totta.
Prof. Melvin Calvin sanoo: -
"Kemiallisen evoluution tutkimus pohjautuu oletukseen, -
että elämä ilmaantui fysiikan ja kemian lakien -
normaalin toiminnan seurauksena.
Tämä on mahdottoman 100-prosentti- sen epätieteellinen toteamus.
Se osoittaa, että evoluutio tai kemiallisen evoluutio, alkusynty, -
on tyypillinen uskonto, jossa on omat pyhät kirjoituksensa, -
oppinsa, jotka nielaistaan totuutena -
ilman minkäänlaisia tieteellisiä perusteita.
Tämä selittää sen, miksi Royal Society antaa sinulle heti -
miljoona puntaa arvoituksen ratkaisemisesta.
Se on ratkaistavissa vain ottamalla Jumala mukaan Luojana.
Tekstitys: Tuula-Riitta Virrankare