Hyvät katsojat! Tervetuloa -
Evoluutio, luominen ja tiede -sarjaan!
Tässä sarjassa käsitellään tiedettä. Mitä se on?
Onko evoluutio tieteellistä? Onko luominen tieteellistä?
Sarjan tarkoitus on saada sinut kysymään itseltäsi, -
että jos uskot evoluutioon, niin mieti, mihin oikein uskot -
ja tutustu evoluution määritelmään.
Evoluutiohan on historiallista tiedettä.
On hyvin tärkeää muistaa ja käsittää, mitä historiallinen tiede on.
Evoluutiota ei voi toistaa laboratoriossa.
Tällä tarkoitan sitä, että uusdarvinistista evoluutiota -
eli alkusolusta appelsiineiksi, ihmisiksi ja norsuiksi, -
ei voi toistaa laboratoriossa.
Sen takia se ei oikeastaan ole tiedettä, vaan tarinan kerrontaa.
Nykyäänhän on yleisesti hyväksytty semmoinen käsitys.
Esimerkiksi juutalainen Yuval Noah Harari, -
joka saa kaikki tietonsa meditoimalla, on sanonut, -
että se voittaa, jolla on paras tarina.
Ihmisestä tuli ihminen, kun hän oppi kertomaan tarinoita muille.
Nykyään tarinat ovat muodissa. Tiede taas on tylsää -
happojen ja emästen reaktioita koeputkessa eikä kiinnosta ketään, -
mutta hyvä tarina kiinnostaa. Ei maailmankuvasi saa perustua -
tarinoiden kertomiseen. Usko on järkevä ratkaisu, -
ja on hyvä tarkastella asiaa ja ymmärtää, -
mitä on historiallinen tiede ja mitä on operatiivinen tiede.
Viimeksi totesin, että operatiiviselle eli laboratoriotieteelle -
on ominaista muuttumattomuus.
Tarinathan muuttuvat koko ajan aina paremmiksi.
Kaasujen käyttäytymistä kuvaava Boylen laki -
on sama tänään kuin todettaessa. Samoin Newtonin liikkeen lait.
Ne eivät ole muuttuneet, sillä ne olivat tosia jo muotoiltaessa.
Jos tätä verrataan alkuräjähdysteoriaan, -
jonka mukaan alussa vetyatomi loi taivaan ja maan, -
ja sitä opetetaan totena kouluissa ja yliopistoissa, -
niin tiedemies tri Adrian Cho toteaa: -
"Kosmologia saattaa näyttää tieteeltä, mutta ei ole sitä.
Tieteen peruslähtökohta on toistettavien kokeiden tekeminen, -
ja kosmologiassa niin ei voi tehdä."
Historiallinen tiede muuttuu siis jatkuvasti.
Siksi se ei oikeastaan kuulu tieteen piiriin -
sen tiukassa merkityksessä.
Esimerkiksi prof. Derek Ager huomauttaa: -
"On merkittävää, että lähes kaikki opiskelijana kuulemani -
evoluutiotarinat on myöhemmin kumottu."
Vastaavasti prof. William Provine kertoo omista -
evoluutiobiologiaan liittyvistä yliopistoluennoistaan.
Hän toteaa näin: "Suurin osa siitä, mitä alalta opin yliopistossa -
v. 1964-1968, on joko väärin -
tai merkittävästi muuttunut."
Sitten on tämä onneton konsensustiede.
Tämä tunnetaan myös ryhmäajattelun nimellä.
Sillä tarkoitetaan näkemyksiä, joita väitetään "tieteellisiksi", -
koska suurin osa tiedemiehistä pitää niitä melko varmoina.
Se ei kuitenkaan ole tiedettä, sillä yksikään tiedemies, -
jolla on hallussaan hypoteesiaan tukevia tosiseikkoja, -
ei koskaan vetoaisi konsensukseen. Niinpä ei ole mikään yllätys, -
että konsensustieteellä on monia kiivaita vastustajia.
Fyysikko prof. Richard Muller kommentoi: -
"Konsensustiede on johtanut pahamaineisen huonosti totuuteen."
Prof. Jorge Barrion mukaan -
"Tieteellisen konsensuksen historia on todella surkea."
Arvostettu kirjailija ja Harvardissa opiskellut -
fyysikko tri Michael Crichton on todennut: -
"Historian merkittävimmät tiedemiehet ovat merkittäviä, -
koska he ovat rikkoneet konsensuksen."
Eräällä luennollaan arvovaltaisessa -
Kalifornian teknillisessä korkea- koulussa Crichton totesi: -
"Tieteellä ei ole mitään tekemistä konsensuksen kanssa. -
Konsensus kuuluu politiikkaan.
Tiede ei sen sijaan tarvitse kuin yhden tutkijan, -
joka sattuu olemaan oikeassa -
eli sen tutkijan, jolla on tutkimustuloksia, -
jotka voidaan varmistaa toteamalla niiden pitävän yhtä -
todellisen maailman kanssa.
Jos jonkin väitetään olevan konsensusta, se ei ole tiedettä.
Konsensukseen turvaudutaan silloin, kun tiede ei ole vakaalla pohjalla"
Konsensustieteen erehdyksistä on raportoitu lukemattomia tapauksia.
Lapsivuodekuume oli yleinen 1800-luvun sairaaloissa, -
ja siihen menehtyi paljon naisia. Tri Ignaz Semmelweis vaati, -
että jokaisen lääkärin piti pestä kädet kloorivedellä -
ennen raskaana olevien tutkimista. Kun se tehtiin, -
se alensi huomattavasti kuolleisuuslukuja.
Tieteellinen konsensus tuolloin kuitenkin oli, että lapsivuodekuume -
ei ole tulehdustauti, ja Semmelweisin ajatus hylättiin.
Tästä seurasi, että naisia sairastui ja kuoli taas enemmän.
Sata vuotta sitten vallitsi tieteellinen konsensus, -
että ihmiskehossa on monia turhia elimiä. Tästä puhuimme jo aiemmin.
Selitys oli, että ne olivat evoluution jäänteitä.
Kuitenkin näiden elinten tehtävät on löydetty yksi kerrallaan.
Tieteen valtavirta-ajattelu eli konsensus on siis hidastanut -
lääketieteen kehitystä, kuten aikaisemmin jo todettiin.
Koska konsensustiede ei synny todistusaineistosta tai faktoista, -
siihen vaikuttavat helposti poliittinen korrektius, -
henkilökohtaiset etunäkökohdat, ryhmäpaine, -
naurunalaiseksi tulemisen pelko ja maailmankatsomus.
Tätä avataan myöhemmissä jaksoissa vielä lisää.
Usein mm. väitetään, että monista ongelmistaan riippumatta -
evoluutioteoriaa pitäisi opettaa kouluissa tosiasiana.
Perustelu on sama vanha: "Enemmistö tiedemiehistä uskoo sen todeksi."
Kuitenkin monet heistä ovat päättäneet hyväksyä -
vain luonnolliset prosessit elävän maailman selitykseksi -
ja siksi heidän on pakostakin uskottava -
johonkin evoluutioselitykseen.
Sitä paitsi todellisuudessa suurin osa tiedemiehistä tietää -
varsin vähän evoluutioteoriasta, koska se ei ole heidän alaansa -
tai heidän näkemystään ei ole edes kysytty.
Nobelin palkinnon voittanut fyysikko Max Planck huomasi, -
että liian usein konsensustiede johtaa valitettavaan tilanteeseen, -
"jossa tieteellinen totuus ei voita vakuuttamalla vastustajat -
näkemään totuuden, vaan se voittaa, koska vastustajat lopulta kuolevat, -
ja uusi nouseva sukupolvi omaksuu vallalla olevan ajattelun."
Tämähän on se toteamus, että tiede etenee hautajaisista hautajaisiin.
No, tiede ja tiedeusko. Mitä se on?
Tiedeusko tunnetaan paremmin nimellä skientismi.
Collins English Dictionaryn mukaan skientismi on -
tieteen metodien kritiikitöntä soveltamista -
sille soveltumattomille oppi- ja tutkimusaloille.
Maineikas filosofi Wilfrid Sellars esimerkiksi esittää, -
että jos tiede ei pysty selittämään jotakin, -
sitä ei oikeastaan ole olemassa. Hän kirjoittaa: -
"Maailman kuvaamisessa ja selittämisessä tiede on kaiken mitta."
No, tällainen ajattelu ilmentää sitä, -
mitä kasvava joukko tiedemiehiä ja filosofeja pitää uskontona.
Luonnollisilla tapahtumilla pyritään selittämään ihan kaikki.
Naturalistisesta maailman- katsomuksesta kiinni pitävät väittävät,
että vain tiede voi tarjota kunnollisia selityksiä kaikilla aloilla.
Nähtävästi tämä kattaa myös sellaiset abstraktit asiat, -
kuten hyvä ja paha, ajatukset, mielikuvitus, rakkaus ja viha.
Oxfordin yliopiston professori John Lennox kuitenkin toteaa: -
"Väitettä, että vain tiede sisältää totuuden, ei ole johdettu tieteestä.
Se on tiedettä koskeva väite, jota ei voi todistaa.
Tiedeuskoa ei voi pitää tieteenä, sillä sitä ei voi testata.
Se on siis oman määritelmänsä mukaan pätemätön.
Kukaan ei nimittäin voi todistaa, -
että kaikki voidaan selittää luonnollisilla prosesseilla.
Esimerkiksi ajatuksiamme ei voi selittää niillä."
Luomiseen uskovien mukaan monet sekoittavat tiedeuskon ja tieteen.
Esim. prof. Paul Davies Arizonan yliopistosta kirjoittaa: -
"Tieteen lähtökohta on, että Jumala tai joku muu yliluonnollinen olento -
ei ole luonut elämää. Se tapahtui ilman apua -
spontaanisti luonnollisena tapahtumana."
Koska tämä selitys ei perustu mihinkään havaintoihin, -
se on pelkkä uskontunnustus.
Prof. Davies itsekin myöntää, että tiedemiehet eivät osaa selittää, -
miten elämä on syntynyt. Siihen ei pysty kukaan.
No, mitä ovat filosofinen ja metodologinen naturalismi?
Moderni tiede syntyi siitä, että ihmiset totesivat -
fyysisen maailman toiminnan määräytyvän -
aina samalla tavalla toimivien luonnonlakien mukaan.
Esimerkiksi sateenkaarista ajateltiin, -
että ne ilmestyivät taivaalle luonnollisten prosessien tuloksena.
Ei siksi, että Jumala yliluonnollisesti laittoi ne taivaalle.
Tämän mukaan 1600-luvun tiedemiehet, kuten Isaac Newton, -
yrittivät löytää luonnonlakeja kaikkialta -
ja ilmaista niitä matemaattisin termein aina, kun mahdollista.
Tiedeuskon asiaa ajavat menevät vielä pidemmälle.
He väittävät, että luonnonlait eivät ainoastaan määritä -
maailmaa nykyhetkellä, vaan se on syntynyt niiden kautta.
Heistä on selvää, että avaruuden, galaksien, tähtien, -
planeettojen ja elämän synty maapallolla voidaan selittää -
ilman yliluonnollista toimijaa. Tämä maailmankatsomus poikkeaa -
merkittävästi monien modernin tieteen perustajien näkemyksistä.
Newtonin kaltaiset ihmiset, jotka monista ovat suurimpia tiedemiehiä, -
uskoivat, että kaikki on lähtenyt luomisesta -
ja että sen jälkeen yliluonnollisesti syntynyt maailma -
on toiminut luonnonlakien mukaan.
Lisäksi he uskoivat, että nämä lait ovat Jumalan luomia.
Ajatus tuli siis ennen ainetta. Lait tulivat, -
ja kaikki on säädetty niin, -
että tässä maailmankaikkeudessa voi olla elämää.
Näistä jännittävistä havainnoista jatkamme tulevissa jaksoissa, -
ja huomaat, kuinka tärkeää on tieteellinen tutkimus -
ja kuinka hienosti se tukee luomista.
Kiitos, kun olit mukana!
Tekstitys: Tuula-Riitta Virrankare