Eräs mies tuli kysymään Jeesukselta:
"Opettaja, mitä hyvää minun pitää tehdä, jotta saisin -
iankaikkisen elämän?" Jeesus vastasi hänelle: -
"Miksi sinä minulta hyvästä kyselet? On vain yksi, joka on hyvä.
Jos haluat päästä sisälle elämään, noudata käskyjä."
"Mitä käskyjä?" mies kysyi.
"Näitä", vastasi Jeesus, "älä tapa, älä tee aviorikosta, älä varasta, -
älä todista valheellisesti, kunnioita isääsi ja äitiäsi, -
ja rakasta lähimmäistäsi niin kuin itseäsi."
"Kaikkia niitä olen noudattanut", sanoi nuorukainen, "mitä vielä puuttuu?"
Jeesus sanoi hänelle: "Jos tahdot olla täydellinen, -
niin mene ja myy kaikki, mitä sinulla on, ja anna rahat köyhille.
Silloin sinulla on aarre taivaissa. Tule sitten ja seuraa minua."
Mutta kun nuorukainen kuuli nämä sanat, hän lähti surullisena pois, -
sillä hänellä oli paljon omaisuutta. Silloin Jeesus sanoi opetuslapsilleen:
"Totisesti: rikkaan on vaikea päästä taivasten valtakuntaan.
Minä sanon teille: helpompi on kamelin mennä neulansilmästä -
kuin rikkaan päästä Jumalan valtakuntaan."
Kun opetuslapset kuulivat tämän, he olivat ihmeissään ja kysyivät: -
"Kuka sitten voi pelastua?" Jeesus katsoi heihin ja sanoi: -
"Ihmiselle se on mahdotonta, mutta Jumalalle on kaikki mahdollista."
"Entä me?" kysyi silloin Pietari.
"Me olemme luopuneet kaikesta ja seuranneet sinua. -
Mitä me siitä saamme?" Jeesus sanoi heille: -
"Totisesti: kun Ihmisen Poika uuden maailman syntyessä -
istuutuu kirkkautensa valtaistuimelle, silloin tekin, -
jotka olette seuranneet minua, saatte istua kahdellatoista valtaistuimella -
ja hallita Israelin kahtatoista heimoa.
Ja jokainen, joka minun nimeni tähden on luopunut talostaan, -
veljistään tai sisaristaan, isästään, äidistään tai lapsistaan -
tai pelloistaan, saa satakertaisesti takaisin ja perii iankaikkisen elämän.
Mutta monet ensimmäiset tulevat olemaan viimeisiä -
ja viimeiset ensimmäisiä.
"Taivasten valtakuntaa voi verrata isäntään, -
joka aamuvarhaisella lähti palkkaa- maan työmiehiä viinitarhaansa.
Hän sopi miesten kanssa yhden denaarin päiväpalkasta -
ja lähetti heidät viinitarhaan.
Päivän kolmannella tunnilla hän lähti taas ulos ja näki, -
että torilla seisoi vielä miehiä jouten.
’Menkää tekin viinitarhaan’, hän sanoi heille, -
’minä maksan teille sen, mitä kuuluu maksaa.’ Miehet lähtivät.
Kuudennen ja yhdeksännen tunnin aikaan isäntä lähti taas ulos -
ja teki samoin.
Kun hän sitten meni ulos yhdennellätoista tunnilla, -
hän näki vieläkin muutamia joutilaita ja kysyi heiltä: -
’Miksi te seisotte täällä kaiken päivää toimettomina?’
’Kukaan ei ole palkannut meitä’, he vastasivat.
Hän sanoi miehille: ’Menkää tekin minun viinitarhaani.’
"Kun sitten tuli ilta, viinitarhan omistaja sanoi tilanhoitajalleen: -
’Kutsu työmiehet ja maksa heille palkka, -
viimeksi tulleille ensin ja ensimmäisille vasta sitten.’
Ne, jotka oli palkattu yhdennellätoista tunnilla, -
tulivat ja saivat kukin denaarinsa. Kun ensiksi palkatut tulivat, -
he luulivat saavansa enemmän, mutta hekin saivat vain denaarin.
Silloin he nostivat metelin ja sanoivat isännälle: -
’Nämä viimeksi tulleet tekivät työtä yhden ainoan tunnin, -
ja silti sinä annat heille saman kuin meille, -
jotka olemme kantaneet päivän kuorman ja helteen.’
Mutta isäntä sanoi yhdelle miehistä: -
’Ystäväni, enhän minä tee sinulle vääryyttä.
Emmekö me sopineet denaarista? Ota omasi ja mene.
Minä tahdon maksaa tälle viimeksi tulleelle saman kuin sinulle, -
ja kai minä saan omallani tehdä mitä haluan?
Katsotko sinä karsaasti sitä, että minä olen hyvä?’
"Näin viimeiset tulevat ensimmäisiksi ja ensimmäiset viimeisiksi."