Jeesus lähti sieltä, -
ja kuljettuaan Galileanjärven rantaa hän nousi vuorelle.
Kun hän istui siellä, hänen luokseen tuli paljon kansaa -
mukanaan rampoja, sokeita, raajarikkoja, mykkiä ja monia muita.
Heidät asetettiin hänen eteensä, ja hän paransi heidät.
Ihmiset hämmästyivät nähdessään, kuinka mykät puhuivat, -
raajarikot tervehtyivät, rammat kävelivät ja sokeat näkivät, -
ja he ylistivät Israelin Jumalaa.
Jeesus kutsui opetuslapset luokseen ja sanoi: -
"Minun käy sääliksi näitä ihmisiä. He ovat olleet luonani jo -
kolme päivää, eikä heillä ole mitään syötävää. -
En tahdo lähettää heitä pois nälkäi- sinä, etteivät he uupuisi matkalla."
Opetuslapset sanoivat hänelle: -
"Mistä me täällä asumattomalla seudulla saamme niin paljon leipää, -
että pystymme ruokkimaan tällaisen väkijoukon?"
"Montako leipää teillä on?" Jeesus kysyi.
"Seitsemän", he vastasivat, "ja jokunen pieni kala."
Jeesus käski väen asettua istumaan.
Sitten hän otti ne seitsemän leipää ja kalat, -
lausui kiitoksen ja mursi leivät -
ja antoi palat opetuslapsille, -
jotka jakoivat ne ihmisille.
Kaikki söivät kyllikseen, -
ja tähteeksi jääneitä paloja kerättiin seitsemän täyttä korillista.
Syömässä oli neljätuhatta miestä ja lisäksi naisia ja lapsia.
Sitten Jeesus lähetti väkijoukon pois, -
astui veneeseen ja tuli Magadanin seudulle.
Jeesuksen luo tuli fariseuksia ja saddukeuksia, -
jotka halusivat panna hänet koetukselle -
ja pyysivät häntä näyttämään merkin taivaasta.
Mutta Jeesus vastasi heille: "Illalla te sanotte: -
’Tulee kaunis ilma, kun taivas ruskottaa’, -
ja aamulla: ’Tänään tulee ruma ilma, sillä taivas on synkän ruskottava.’
Taivasta te kyllä osaatte lukea, mutta ette aikojen merkkejä.
Tämä paha ja uskoton sukupolvi vaatii merkkiä, -
mutta ainoa merkki, joka sille annetaan, on Joonan merkki."
Hän jätti heidät siihen ja lähti pois.