Keskipäivällä, kuudennen tunnin aikaan, tuli pimeys koko maan ylle, -
ja sitä kesti yhdeksänteen tuntiin saakka.
Yhdeksännellä tunnilla Jeesus huusi kovalla äänellä: -
"Elohi, Elohi, lema sabaktani?"
Se on käännettynä: Jumalani, Jumalani, miksi hylkäsit minut?
Tämän kuullessaan muutamat paikalla olevista sanoivat: -
"Kuulkaa, hän huutaa Eliaa."
Joku kävi kiireesti kastamassa sienen hapanviiniin, pani sen kepin päähän -
ja tarjosi siitä juotavaa sanoen: -
"Katsotaanpa nyt, tuleeko Elia ottamaan hänet alas."
Mutta Jeesus huusi kovalla äänellä ja antoi henkensä.
Silloin temppelin väliverho repesi kahtia, ylhäältä alas asti.
Kun vastapäätä seisova sadanpäällikkö näki Jeesuksen -
tällä tavoin kuolevan, hän sanoi: -
"Tämä mies oli todella Jumalan Poika!"
Paikalla oli myös naisia jonkin matkan päässä tätä katselemassa.
Heidän joukossaan olivat Magdalan Maria, toinen Maria, -
joka oli nuoremman Jaakobin ja Joosefin äiti, sekä Salome.
Jo Galileassa he olivat kulkeneet Jeesuksen mukana ja -
palvelleet häntä. Siellä oli monia muitakin naisia, -
jotka olivat tulleet Jerusalemiin Jeesuksen mukana.
Päivä alkoi olla illassa; oli sapatin aatto, valmistuspäivä.
Silloin saapui paikalle arimatialainen Joosef, arvossa pidetty -
neuvoston jäsen, joka hänkin odotti Jumalan valtakuntaa.
Hän rohkaisi mielensä, meni Pilatuksen puheille ja
pyysi Jeesuksen ruumista.
Pilatus hämmästyi kuullessaan Jeesuksen jo kuolleen.
Hän kutsutti sadanpäällikön luokseen ja kysyi, -
oliko Jeesus todella jo kuollut. Sadanpäällikön vahvistettua asian -
hän suostui luovuttamaan ruumiin Joosefille.
Joosef osti pellavavaatteen, otti Jeesuksen ristiltä, -
kääri hänet vaatteeseen ja pani hänet valmiiseen kalliohautaan.
Hautakammion ovelle hän vieritti kiven.
Magdalan Maria ja Joosefin äiti Maria katsoivat, mihin Jeesus haudattiin.