Mutta sitä päivää ja hetkeä ei tiedä kukaan, -
eivät enkelit taivaassa eikä edes Poika, ei kukaan muu kuin Isä.
"Pitäkää varanne, olkaa valveilla, sillä te ette tiedä milloin se aika tulee.
Kun mies matkustaa vieraille maille ja talosta lähtiessään antaa kullekin -
palvelijalle oman tehtävän ja vastuun, niin ovenvartijan hän käskee valvoa.
Valvokaa siis, sillä te ette tiedä, koska talon herra tulee: -
illalla vai keskiyöllä, kukonlaulun aikaan vai aamun jo valjetessa.
Hän tulee äkkiarvaamatta -- varokaa siis, ettei hän tapaa teitä nukkumasta.
Minkä minä sanon teille, sen sanon kaikille: valvokaa!"
Oli kaksi päivää pääsiäiseen ja happamattoman leivän juhlaan.
Ylipapit ja lainopettajat miettivät, millaisella juonella -
he saisivat Jeesuksen käsiinsä tappaakseen hänet.
"Ei kuitenkaan kesken juhlan", he sanoivat, "ettei kansa ala mellakoida."
Kun Jeesus oli Betaniassa aterialla spitaalia sairastaneen -
Simonin talossa, sinne tuli nainen, jolla oli alabasteripullossa aitoa, -
hyvin kallista nardusöljyä.
Hän rikkoi pullon ja vuodatti öljyn Jeesuksen päähän.
Jotkut paheksuivat tätä ja sanoivat toisilleen: -
"Millaista voiteen haaskausta!
Sen olisi voinut myydä ja antaa rahat köyhille.
Olisi siitä ainakin kolmesataa denaaria saanut."
He moittivat naista ankarin sanoin.
Mutta Jeesus sanoi: "Antakaa hänen olla.
Miksi te pahoitatte hänen mielensä? Hän teki minulle hyvän teon.
Köyhät teillä on luonanne aina, ja te voitte tehdä heille -
hyvää milloin tahdotte, mutta minua teillä ei aina ole.
Hän teki minkä voi.
Hän voiteli edeltäkäsin minun ruumiini hautaamista varten.
Totisesti: kaikkialla maailmassa, missä ikinä evankeliumin sanoma julistetaan,
tullaan muistamaan myös tämä nainen ja kertomaan, mitä hän teki."
Juudas Iskariot, yksi kahdestatoista opetuslapsesta, -
meni ylipappien luo kavaltaakseen Jeesuksen heille.
He ilahtuivat kuulemastaan ja lupasivat antaa hänelle rahaa.
Juudas etsi nyt sopivaa tilaisuutta toimittaakseen -
Jeesuksen heidän käsiinsä.