Apostolit kokoontuivat taas Jeesuksen luo -
ja kertoivat hänelle, mitä kaikkea olivat tehneet ja mitä opettaneet.
Hän sanoi heille: "Lähtekää mukaani johonkin yksinäiseen paikkaan, -
niin saatte vähän levähtää." Ihmisiä näet tuli ja meni koko ajan, -
eivätkä opetuslapset ehtineet edes syödä.
Niin he lähtivät veneellä mennäkseen autiolle seudulle yksinäisyyteen.
Mutta heidän lähtönsä huomattiin, ja monet tunsivat heidät.
Ihmisiä tuli juoksujalkaa kaikista kaupungeista, -
ja väkijoukko ehti maitse perille ennen heitä.
Kun Jeesus veneestä noustessaan näki kaikki nämä ihmiset, -
hänen tuli heitä sääli, sillä he olivat kuin lammaslauma paimenta vailla.
Hän alkoi opettaa ja puhui heille pitkään.
Kun päivä oli jo illassa, opetuslapset tulivat hänen luokseen ja sanoivat:
"Tämä on asumatonta seutua, ja on jo myöhä. Lähetä heidät pois, -
että he menisivät lähiseudun taloihin ja kyliin ostamaan itselleen syötävää."
"Antakaa te heille syötävää", vastasi Jeesus.
He sanoivat hänelle: "Pitäisikö meidän mennä ostamaan kahdellasadalla -
denaarilla leipiä ja antaa ne heille syötäväksi?"
Jeesus kysyi: "Montako leipää teillä on? Käykää katsomassa."
He tekivät niin ja ilmoittivat: "Viisi, ja kaksi kalaa."
Jeesus käski heidän sijoittaa kaikki ruokakunnittain aterioimaan -
vihreälle nurmelle.
Ihmiset asettuivat istumaan sadan ja viidenkymmenen hengen ryhmiin.
Sitten hän otti ne viisi leipää ja kaksi kalaa, -
katsoi ylös taivaaseen ja lausui kiitoksen.
Hän mursi leivät ja antoi palat opetuslapsilleen, -
ja nämä jakoivat ne kansalle.
Samoin hän jakoi kaikkien kesken ne kaksi kalaa.
Kaikki söivät kyllikseen.
Leiväntähteitä kerättiin kaksitoista täyttä korillista, ja kalaakin jäi.
Aterioimassa oli ollut viisituhatta miestä.
Heti sen jälkeen Jeesus käski opetuslasten nousta veneeseen -
ja mennä edeltäkäsin vastarannalle Betsaidaan -
sillä aikaa kun hän lähettäisi väen pois.
Jätettyään hyvästit hän meni vuorelle rukoilemaan.
Illan tullessa vene oli keskellä järveä ja Jeesus yksin maissa.
Hän näki, että opetuslapsilla oli täysi työ soutaa vastatuuleen.
Neljännen yövartion vaiheilla hän tuli vettä pitkin kävellen heitä kohti -
ja aikoi mennä heidän ohitseen.
Kun he näkivät hänen kävelevän vettä pitkin, -
he luulivat häntä aaveeksi ja rupesivat huutamaan.
Kaikki he näkivät hänet ja säikähtivät. Mutta samassa Jeesus jo puhui heille:
"Pysykää rauhallisina, minä tässä olen. Älkää pelätkö."
Hän nousi veneeseen heidän luokseen, ja tuuli tyyntyi.
Opetuslapset olivat hämmästyksestä suunniltaan.
Sekään, mitä leiville tapahtui, ei ollut avannut heidän silmiään.
Niin paatuneet heidän sydämensä olivat.
Päästyään järven yli he tulivat rantaan Gennesaretissa.
Heidän noustessaan veneestä ihmiset huomasivat, kuka oli tullut, -
ja lähtivät kiireesti viemään sanaa joka puolelle.
Sairaita alettiin kantaa vuoteillaan sinne, -
missä Jeesuksen kuultiin olevan. Ja minne hän vain meni, kylään, -
kaupunkiin tai maaseudun taloon, aina ihmiset toivat sairaita aukioille -
ja pyysivät, että nämä saisivat edes koskettaa hänen viittansa tupsua.
Ja kaikki, jotka koskettivat häntä, paranivat.