Jeesus sanoi opetuslapsilleen: -
"Viettelysten täytyy tulla, se on väistämätöntä, -
mutta voi sitä, jonka kautta ne tulevat!
Parempi olisi hänelle, että hänet heitettäisiin -
mereen myllynkivi kaulassa, kuin että hän johdattaa lankeemukseen -
yhdenkään näistä vähäisistä.
Pitäkää varanne! "Jos veljesi tekee väärin, nuhtele häntä, -
ja jos hän sitten katuu, anna hänelle anteeksi.
Vaikka hän seitsemästi päivässä rikkoisi sinua vastaan -
ja seitsemästi tulisi sanomaan sinulle: 'Minä kadun', anna hänelle anteeksi."
Apostolit sanoivat Herralle: "Anna meille vahvempi usko!"
Herra sanoi: "Jos teillä olisi uskoa edes sinapinsiemenen verran, -
te voisitte sanoa tälle silkkiäispuulle:
'Nouse juurinesi maasta ja istuta itsesi mereen', ja se tottelisi teitä.
"Jos teillä on palvelija kyntötöissä tai paimenessa, -
niin ettehän te hänen kotiin palatessaan sano: -
'Käy pöytään, saat heti ruokaa.'
Ei, te sanotte: 'Laita minulle syötävää, vyötä vaatteesi ja -
palvele minua sen aikaa kun syön ja juon. Sitten saat sinä syödä ja juoda.'
Ei palvelija siitä saa kiitosta, että hän tekee, mitä hänen tulee tehdä.
Niinpä tekin, kun olette tehneet kaiken, mitä teidän tulee tehdä, -
sanokaa: 'Me olemme arvottomia palvelijoita.
Olemme tehneet vain sen, minkä olimme velvolliset tekemään.'"
Matkallaan kohti Jerusalemia -
Jeesus kulki Samarian ja Galilean rajaseudulla.
Kun hän oli tulossa erääseen kylään, häntä vastaan tuli -
kymmenen spitaalista miestä. Nämä pysähtyivät matkan päähän -
ja huusivat: "Jeesus, opettaja, armahda meitä!"
Nähdessään miehet Jeesus sanoi heille: -
"Menkää näyttämään itsenne papeille."
Mennessään he puhdistuivat.
Huomattuaan parantuneensa yksi heistä kääntyi takaisin.
Hän ylisti Jumalaa suureen ääneen, -
lankesi maahan Jeesuksen jalkojen juureen ja kiitti häntä.
Tämä mies oli samarialainen.
Jeesus kysyi: "Eivätkö kaikki kymmenen puhdistuneet?
Missä ne yhdeksän muuta ovat?
Tämä muukalainenko on heistä ainoa, joka palasi ylistämään Jumalaa?"
Ja hän sanoi miehelle: "Nouse ja mene. Uskosi on pelastanut sinut."