"Oli rikas mies. Hänen vaatteensa olivat purppuraa ja hienointa pellavaa,
ja päivästä päivään hänen elämänsä oli pelkkää ylellisyyttä ja juhlaa.
Mutta hänen porttinsa pielessä virui köyhä Lasarus, täynnä paiseita.
Köyhä olisi nälkäänsä halunnut syödä niitä ruokapaloja, joita rikkaan -
pöydältä putoili. Koiratkin tulivat siihen ja nuolivat hänen paiseitaan.
"Sitten köyhä kuoli, ja enkelit veivät hänet Abrahamin huomaan.
Rikaskin kuoli, ja hänet haudattiin.
Kun hän tuonelan tuskissa kohotti katseensa, -
hän näki kaukana Abrahamin ja Lasaruksen hänen rintaansa vasten.
Silloin hän huusi: 'Isä Abraham, armahda minua!
Lähetä Lasarus tänne, että hän kastaisi sormenpäänsä veteen ja -
vilvoittaisi kieltäni. Näissä liekeissä on kauhea olla.'
Mutta Abraham sanoi: 'Muista, poikani, että sinä sait eläessäsi -
hyvän osan, Lasarus huonon.
Nyt hän saa täällä vaivoihinsa lohdun, mutta sinä saat kärsiä tuskaa.
Sitä paitsi meidän välillämme on syvä, ylipääsemätön kuilu, -
niin ettei täältä kukaan voi tulla teidän luoksenne, vaikka tahtoisikin, -
eikä sieltä pääse kukaan kuilun yli meidän puolellemme.'
Rikas mies sanoi: 'Isä, minä pyydän, -
lähetä hänet sitten vanhempieni taloon.
Minulla on viisi veljeä -- hänen pitäisi varoittaa heitä, -
etteivät hekin joutuisi tähän kärsimyksen paikkaan.'
Abraham vastasi: 'Heillä on Mooses ja profeetat. Kuulkoot heitä.'
'Ei, isä Abraham', mies sanoi, 'mutta jos joku kuolleiden joukosta -
menisi heidän luokseen, he kääntyisivät.'
Mutta Abraham sanoi: 'Jos he eivät kuuntele Moosesta ja profeettoja, -
ei heitä saada uskomaan, vaikka joku nousisi kuolleista.'"