Eräs fariseus kutsui Jeesuksen kotiinsa aterialle, -
ja hän meni sinne ja asettui ruokapöytään.
Kaupungissa asui nainen, joka vietti syntistä elämää.
Kun hän sai tietää, että Jeesus oli aterialla fariseuksen luona, -
hän tuli sinne mukanaan alabasteripullo, jossa oli tuoksuöljyä.
Hän asettui Jeesuksen taakse tämän jalkojen luo ja itki.
Kun Jeesuksen jalat kastuivat hänen kyynelistään, -
hän kuivasi ne hiuksillaan, suuteli niitä ja voiteli ne tuoksuöljyllä.
Fariseus, joka oli kutsunut Jeesuksen, näki sen ja ajatteli: -
"Jos tämä mies olisi profeetta, hän kyllä tietäisi, -
millainen nainen häneen koskee. Nainenhan on syntinen."
Silloin Jeesus sanoi hänelle: "Simon, minulla on sinulle puhuttavaa."
"Puhu vain, opettaja", fariseus vastasi.
"Oli kaksi miestä", sanoi Jeesus.
"He olivat velkaa rahanlainaajalle, toinen viisisataa, -
toinen viisikymmentä denaaria. Kun heillä ei ollut millä maksaa, -
rahanlainaaja antoi molemmille velan anteeksi.
Miten on, kumpi heistä nyt rakastaa häntä enemmän?"
Simon vastasi: "Eiköhän se, joka sai enemmän anteeksi."
"Aivan oikein", sanoi Jeesus.
Hän kääntyi naiseen päin ja puhui Simonille: "Katso tätä naista.
Kun tulin kotiisi, sinä et antanut vettä jalkojeni pesuun, -
mutta hän kasteli jalkani kyynelillään ja kuivasi ne hiuksillaan.
Sinä et tervehtinyt minua suudelmalla, -
mutta hän on suudellut jalkojani siitä saakka kun tänne tulin.
Sinä et voidellut päätäni öljyllä, mutta hän voiteli jalkani tuoksuöljyllä.
Niinpä sanonkin sinulle: hän sai paljot syntinsä anteeksi, -
sen vuoksi hän rakasti paljon.
Mutta joka saa anteeksi vähän, se myös rakastaa vähän."
Ja hän sanoi naiselle: "Kaikki sinun syntisi on annettu anteeksi."
Pöytävieraat alkoivat ihmetellä: "Kuka tuo mies on?
Hänhän antaa syntejäkin anteeksi."
Mutta Jeesus sanoi naiselle: "Uskosi on pelastanut sinut. Mene rauhassa."