"Miksi te sanotte minulle: 'Herra, Herra', -
mutta ette tee mitä minä sanon?
Minä kerron teille, millainen on se, joka tulee minun luokseni, -
kuulee minun sanani ja tekee niiden mukaan.
Hän on kuin mies, joka taloa rakentaessaan kaivoi syvään ja -
laski perustuksen kalliolle.
Kun sitten vedet tulvivat ja syöksyivät taloa vasten, -
ne eivät saaneet sitä horjumaan, koska se oli hyvin rakennettu.
Se taas, joka kuulee mutta ei tee, -
on kuin mies, joka rakensi talon maan pinnalle, ilman perustusta.
Kun tulvavedet syöksyivät taloa vasten, -
se sortui heti maan tasalle."
Kun Jeesus oli puhunut kaiken tämän heille kansan kuunnellessa, -
hän lähti Kapernaumiin.
Erään sadanpäällikön palvelija oli kuolemansairaana.
Sadanpäällikkö piti palvelijaa suuressa arvossa, -
ja kuultuaan Jeesuksesta hän lähetti juutalaisten vanhimpia pyytämään, -
että Jeesus tulisi ja pelastaisi palvelijan hengen.
He tulivat Jeesuksen luo ja vetosivat häneen sanoen: -
"Se mies ansaitsee apusi. Hän rakastaa meidän kansaamme, -
ja meidän synagogammekin on hänen rakennuttamansa."
Jeesus lähti heidän mukaansa.
Mutta kun hän jo oli lähellä taloa, sadanpäällikkö lähetti ystäviään -
tuomaan hänelle sanaa: "Herra, älä vaivaa itseäsi.
Minä en ole sen arvoinen, että tulisit kattoni alle.
En pitänyt itseäni senkään arvoisena, että olisin tullut sinun luoksesi.
Käske, niin palvelijani paranee.
Minä tottelen itsekin toisten käskyjä ja komennan omia sotilaitani.
Kun sanon sotilaalle: 'Mene', niin hän menee, -
tai toiselle: 'Tule', niin hän tulee, -
tai palvelijalleni: 'Tee tämä', niin hän tekee."
Jeesus hämmästyi näistä sanoista.
Hän kääntyi perässään tulevan ihmisjoukon puoleen ja sanoi:
"Kuulkaa, mitä sanon: -
tällaista uskoa en ole tavannut edes Israelin kansan keskuudessa."
Kun Jeesusta vastaan lähetetyt miehet palasivat taloon, -
he tapasivat palvelijan terveenä.
Pian tämän jälkeen Jeesus lähti Nainin kaupunkiin, -
ja hänen kanssaan kulkivat opetuslapset ja suuri joukko ihmisiä.
Kun hän jo oli lähellä kaupungin porttia, sieltä kannettiin kuollutta, -
leskiäidin ainoaa poikaa, -
ja äidin mukana oli runsaasti kaupungin väkeä.
Naisen nähdessään Herran kävi häntä sääliksi, ja hän sanoi: "Älä itke."