Oli talvi, ja Jerusalemissa vietettiin temppelin vihkimisen vuosijuhlaa.
Kun Jeesus käveli temppelialueella Salomon pylväikössä, -
juutalaiset piirittivät hänet ja tiukkasivat: -
"Kuinka kauan sinä kiusaat meitä? Jos olet Messias, sano se suoraan."
Jeesus vastasi: "Minähän olen sanonut sen teille, mutta te ette usko.
Teot, jotka minä teen Isäni nimissä, todistavat minusta.
Te ette kuitenkaan usko, koska ette ole minun lampaitani.
Minun lampaani kuulevat minun ääneni ja minä tunnen ne, -
ja ne seuraavat minua. Minä annan heille ikuisen elämän.
He eivät koskaan joudu hukkaan, eikä kukaan riistä heitä minulta.
Isäni, joka on heidät minulle antanut, on suurempi kuin kukaan muu, -
eikä kukaan voi riistää heitä Isäni kädestä.
Minä ja Isä olemme yhtä."
Juutalaiset alkoivat taas kerätä kiviä kivittääkseen Jeesuksen.
Jeesus sanoi heille: "Minä olen teidän nähtenne tehnyt monta hyvää tekoa, -
jotka ovat lähtöisin Isästä. Mikä niistä antaa teille aiheen kivittää minut?"
Juutalaiset vastasivat: "Emme me sinua minkään hyvän teon tähden -
kivitä, vaan jumalanpilkan tähden.
Sinä teet itsesi Jumalaksi, vaikka olet ihminen."
Jeesus vastasi: "Eikö teidän laissanne sanota: -
'Minä sanoin: te olette jumalia.'?
Niitä, jotka saivat Jumalan ilmoituksen, sanotaan siis jumaliksi, -
eikä pyhiä kirjoituksia voi tehdä tyhjäksi.
Isä on minut pyhittänyt ja lähettänyt maailmaan.
Kuinka te voitte väittää minun pilkkaavan Jumalaa, -
kun sanon olevani Jumalan Poika?
Jos minä en tee Isäni tekoja, älkää uskoko minua.
Mutta jos teen, uskokaa tekojani, vaikka ette minua uskoisikaan.
Silloin te opitte ymmärtämään, että Isä on minussa ja minä olen Isässä."
Juutalaiset yrittivät taas ottaa Jeesuksen kiinni, -
mutta hän ei jäänyt heidän käsiinsä.
Jeesus meni jälleen Jordanin toiselle puolelle, -
sinne missä Johannes aluksi oli kastanut kansaa.
Hän jäi sinne joksikin aikaa, ja hänen luokseen tuli paljon ihmisiä.
He sanoivat: "Johannes ei tehnyt yhtään tunnustekoa, mutta kaikki, -
mitä hän tästä miehestä sanoi, on totta."
Monet uskoivat siellä Jeesukseen.