FÄRDKOST FÖR FÖRÄLDRAR
Varmt välkommen till Färdkost för föräldrar.
I de senaste avsnitten har jag och familjeterapeut Elli Meklin -
samtalat mycket om anknytning, och överlag relationen barn-förälder.
I inslaget såg vi en idealisk relation mellan mamma och barn.
Nu ska vi samtala om hur relationen till Gud skapas.
Kunde vi Elli Meklin tänka det så att det finns -
någon koppling mellan hur dessa relationer skapas?
- Utan vidare. Vi talar om relationer.
Vilket vi gjort i varje avsnitt.
Det går att sammanfatta så att andlighet är relationer.
Att vara människa är relationer. De kan inte skiljas åt.
Vi talar om barnens gudsrelation, föräldrarnas gudsrelation.
Barnets och föräldrarnas relation, relationen föräldrarna emellan.
Vi hamnar bland relationerna även då vi talar om andlighet.
Om det som händer i hemmet i andliga frågor.
- Inverkar den egna relationen till föräldrarna -
på hur man uppfattar Gud?
Detta har man forskat i så mycket att vi kan säga -
att det syns i vardagen och i terapin.
Föräldrarna har rollen som en första "gud" inom citattecken.
De representerar auktoritet. Barnet speglar Gud genom dem.
Om man haft väldigt stränga föräldrar -
så blir Gud lätt sträng i barnets värld.
Om föräldrarna varit distanserade blir Gud avlägsen, en som inte bryr sig.
Någon som är långt borta.
Man kan säga att man först söker Gud hos föräldrarna.
Särskilt hos pappa -
då Jesus uppmanade oss att närma oss Gud som en far.
Pappan blir som en förebild för Gud.
- Visst är det så. Det blir synligt i smärtorna.
Om papparelationen varit svår, utmanande, smärtsam -
så kan man ha svårt att som kristen se Gud som sin far.
Där finns en egen helandeprocess till förståelsen -
att Gud är annorlunda då det gäller känslan kring ordet "pappa" -
om relationen varit svår med våld, alkoholism osv.
Visst påverkar det där i bakgrunden.
Här kommer vi till en röd tråd i våra programavsnitt -
alltså den stora helheten.
Alla delar i människans liv påverkar varandra.
Det blir tydligt här.
En annan röd tråd i programmen är kristendomen och andligheten.
I programmet vill vi stöda det att barnet får en gudsrelation.
Men vi lever i ett samhälle där det inte är självklart -
att kristna uppmuntras till det utifrån.
Det kan hända att någon som ser på detta funderar på -
om det är bra att uppfostra barnet till en kristen.
Eller funderar på hur man kan motivera det för andra.
Innan vi går djupare in på ämnet -
skulle du vilja berätta hur man idag kan motivera -
att det lönar sig att uppfostra barnet till en kristen?
- Det finns många olika sidor.
Det har kommit in förvirring via helt verkliga saker.
Det har funnits sådant i kristen uppfostran som skadat barnet.
Dåliga erfarenheter som inte grundat sig på den fria viljan.
Man har inte beaktat barnets trygghet.
Samhället har lyft fram detta. Det är bra att kunna se detta.
Kristna föräldrar har därför ibland funderat om de kan prata om detta.
Den andra sidan av myntet är -
att uppfostran alltid handlar om värderingar.
Den är inte värdefri. Den ideologi föräldrarna har -
t.ex. ateism, påverkar uppfostran och syns i deras liv.
Vilken ideologin än är så syns den.
Att barnet växer upp i ett vakuum existerar inte.
Något sådant finns inte.
Därför är det säkert så att FN:s allmänna förklaring om de -
mänskliga rättigheterna och EU:s människorättsstadga -
framhåller att föräldrarna får välja hur barnet uppfostras.
De tar också upp religiös övertygelse.
Det finns belägg för det.
Dessutom är människan av naturen andlig, så är det i hela världen.
Det går inte att klippa bort med en sax -
och säga att andligheten inte finns.
- Vi ska återkomma till det.
Finns det en motivering för just en kristen uppfostran?
Är det fördelaktigt för samhället?
Det har missbrukats. Ibland har uppfostran inte ens varit kristen.
- Men är kristen uppfostran bra på något vis helt generellt sett?
Jadå, absolut.
Vi kan se på det samhälleliga planet.
Kristendomens värderingar om kärleken till nästan, respekten -
och synen på livets helighet.
De värderingar på vilka vårt land byggts.
Våra lagar har byggts på bibliska värderingar.
Vad händer på missionsfälten då kristendomen kommer dit?
Man börjar utbilda människor. Man gräver brunnar.
Hälsovården blir viktig.
Flera viktiga pelare i samhällsutvecklingen -
kommer från kristendomen då vi ser holistiskt på den.
Jag anser att kristendomen är en god grund för samhället -
med tanke på folks liv.
Många i Finland förstår inte detta.
Man vill köra ner de kristna värderingarna med stor iver -
och tänker inte på betydelsen de haft. - Det är sant.
I Finland är vi ganska ivriga på -
att haka på "det nya", om det så kommer från Sverige eller USA.
Vi tar gärna emot det. - Vi vill driva på utvecklingen.
- Det är också bra. Men då vi firar Finland 100 år -
så kunde vi gärna lyfta fram dessa viktiga värderingar -
som på många sätt fört detta land i en god riktning.
Vi kan tänka på återbyggnaden efter krigen.
Vi har gått i en god riktning.
De kristna värderingarna har stött den utvecklingen.
Ibland har de missbrukats och missförståtts.
Det finns falsk valuta och äkta. Det raderar inte det goda.
Tänk om vi till och med kunde vara stolta över det?
Inte bara böja oss för det nya, då vi egentligen inte vet vad det är.
Det är en viktig fråga. Vi borde ställa oss frågan -
då andligheten är en del av oss: Vilken andlighet kommer i stället -
om vi släpper taget och tycker det är värdelöst?
Det syns säkert först ordentligt om några årtionden -
vad det innebär för samhället, tyvärr. - Ja.
Andligheten är en del av mänskligheten.
Om vi överger den får vi ett värdevakuum.
- Du sade att människan är andlig. Barnet är av naturen andligt.
Hur syns det hos barnet?
Det är intressant hur lätt barnet förstår det andliga livet.
Att leva i det. Jag i min ålder känner då jag tittar på en bebis -
att det är en hälsning från himlen.
Barn undrar mycket kring det andliga, är förtjusta över det.
Barn undersöker, är på alerten gällande det andliga.
Barn är även känsliga -
och upplever lätt även den osynliga världen, skönheten.
Barn kan till och med förnimma heligheten.
Det är något jag vill lyfta fram gällande barnets -
upplevelse av det andliga. Och även av Gud. - Precis.
Du har säkert hört -
att då föräldrarna har sin egen övertygelse -
vore det viktigt att svara på barnets frågor.
Barn har ett naturligt behov att identifiera sig med förälderns livsstil.
Det är nästan att utöva våld då man förnekar det andliga -
och inte svarar på barnets intresse för det.
Det är en konflikt om man har vissa värderingar i familjen -
som man lever ut, man talar om Gud, ber, läser Bibeln -
men inte kommunicerar det till barnen.
Där uppstår en klyfta. - Det är förvirrande.
Det är viktigt att även samtala om tron hemma.
- Precis. Vi ska gå mer in på -
vad en kristen uppfostran kan innebära.
Hurdana principer hittar du i Bibeln? Några rättesnören?
Sådana finns det massvis av.
Jag vill läsa ett bibelställe som talat till mig själv -
då det gäller en kristen uppfostran och vad som är viktigt med den.
Vår kära Paulus skriver om det.
Han skriver om familjen då han skriver till församlingarna.
Det här är ur Första Tessalonikerbrevet.
1 Tess 2:6 "Vi har inte heller strävat efter att bli -
ärade av människor, vare sig av er eller av andra, -
även om vi som Kristi apostlar kunde ha kommit med anspråk.
I stället uppträdde vi kärleksfullt ibland er.
Som när en mor sköter om sina egna barn, -
ville vi i innerlig kärlek ge er inte bara Guds evangelium -
utan också oss själva, eftersom ni hade blivit så kära för oss."
I vers 11 använder Paulus faderliga termer.
"Vi förmanade och uppmuntrade var och en av er som en far sina barn."
Här ser vi flera av den andliga uppfostrans hörnstenar.
Det handlar inte om att bara föra vidare kunskap, ett budskap.
Paulus skriver om att ge sig själv. Det handlar om relationer.
Hur viktig är inte relationen inom kristen uppfostran!
Att vi delar saker. Vi har kärlek och godkännande.
Vi kan säga att kärleken och godkännandet är -
absoluta hörnstenar inom kristen uppfostran.
Att barnet får uppleva ovillkorlig kärlek och acceptans.
Det lägger grunden för det man lär ut och samtalar om.
Det är härligt att här talas om mildhet och omvårdnad, -
kärlek och till och med ömhet. (I finska Bibeln övers. anm.)
Paulus som man använder sådana termer -
om vad han velat ge församlingen.
Inte bara evangeliet, utan även sig själv.
Sedan följer uppmuntran och förmaning.
Här finns fina ord och termer som berör familj och uppfostran -
med kristna förtecken. Man hittar sådana i Bibeln.
För att inte nämna vad Gud gjorde då Han ville få fram sitt budskap.
Han blev människa. Konkret. Skapade relationer.
Vi kan inte lära ut något utan relationer -
om vi vill att det går hem. Det måste ha sin grund i erfarenhet.
Det här är den primära grunden för god kristen uppfostran.
Sedan kommer helhetssynen. Även barnet är själ, kropp och ande.
Jag har nyligen läst om vishetsteologi.
Den passar väl in i familjekontexten.
Där skiljer man inte den andliga världen och Gud -
från det jordiska. Man ser på människan som en helhet.
Man tar det i betraktande. Man förstår -
att om psyket och själen lider -
då det i relationen barn/förälder finns något som trasar sönder barnet, -
om det så är psykiskt våld eller brist på vård -
eller att man är frånvarande, så lider alla områden i individen.
Även det andliga. Det går inte att skilja åt ande, själ och kropp.
Om man vill ge god kristen fostran bör man beakta alla tre områden.
Vi såg i inslaget hur barnet får mjölk av mamman.
Vi kan säga att modersmjölken är barnets första evangelium.
Närhet, omvårdnad, vård.
Så ser vi att Gud är god.
Det första budskapet om att Gud är god, tar hand om -
kommer då föräldrarna tar hand om, älskar beskyddar, godkänner.
De är grundstenar för en god andlig tillväxt.
- Hörde jag rätt, sade du -
att man inte ska tänka att det finns en skild "andlig" uppfostran?
Utan att det finns god uppfostran.
Det andliga blir en naturlig del -
då föräldrarna är kristna och lever i ett gudsförhållande.
Utan vidare. Vi ska inte dela upp på ett konstgjort sätt.
Du frågade om vad Bibeln har att säga. Jag älskar -
t.ex. hur konkret världen fick sin början.
Den konkreta världen skapades. Gud var där.
Han skapade världen genom sin Ande.
Till sist skapades människan att leva i sin kropp.
Gud blev människa. Så mycket konkretion.
Vi är Kristi kropp. Allt hänger redan samman.
Då Gud skapat världen och livet så respekterar Han det.
Han ser resan vi gör här på jorden som viktig.
Inte bara att vi ska till himlen en gång. Det är också viktigt.
Balansen mellan detta är mycket viktig i kristen fostran.
I början av serien hade du en pyramidmodell.
På botten finns relationen. Först då den skapats -
kan man börja ge råd.
Den kan inte vändas upp och ner. Först råd och förbud -
och sedan försöker man bygga en relation. Detta hör även ihop?
- Ibland har vi tänkt att kristen fostran är bud och läxor.
Då går vi vilse.
Och mellan relationen och undervisningen finns exemplet.
Om jag var tvungen att förenkla något gällande kristen fostran -
så ville jag säga att om barnet ser att föräldern ber på morgonen -
innan arbetsdagen börjar, läser Bibeln -
och ser att det syns i vardagen som kärlek, omsorg, förlåtelse -
tålamod och annat även mycket vardagligt -
såsom gemensamma måltider, så är det något så starkt -
att värdegrunden förs vidare av sig själv -
till barnet då det ser att man själv har en relation till Gud -
som syns i vardagen. Det talar till barnet.
Barnet får se vad det är att vara en kristen.
Föräldern är den första kristna för barnet.
Därför spelar förälderns exempel en viktig roll.
Om föräldern lever i en stark relation till Gud -
så förs den vidare till barnet.
- Det är allvarligt. Det går även åt andra hållet.
Om barnet ser att föräldern läser Bibeln och säger sig vara kristen -
men det inte syns i kärlek eller omvårdnad -
så kopplar barnet samman förälderns negativa beteende -
med att vara kristen. - Ja.
- Detta är tankeväckande.
- Ja. Föräldern bör inse om man lever dualistiskt.
Föräldern kanske är aktivt med i församlingen och dess aktiviteter -
men är en helt annan människa då man tjänar i församlingen.
Jag ser hemmet som människans viktigaste gudstjänstplats.
- Vi får inte försumma hemmet -
för det så kallade "Herrens verk" i församlingen.
- Ja. Barnet ser detta ständigt.
Om barnet ser att föräldern är annorlunda i församlingen -
jämfört med hemma...
I församlingen löper allt väl mellan mamma och pappa.
Då man kommer hem börjar konstiga saker ske.
På så sätt kommer de vi verkligen är fram, vi kan inte handskas med det.
Växa som föräldrar.
Bli botade från våra sår och inte föra dem vidare.
Jag talar absolut inte om -
att hemmet är perfekt slipat.
Där händer vanliga saker. Man grälar och kivas -
och argumenterar, men grunden finns där: kärleken och gemenskapen.
Man samtalar. Det finns omvårdnad.
Vi är ett team, en familj, vi hör samman.
Vi står på varandras sida. Vi älskar.
Då det är i balans med att det beror på -
att vi i familjen älskar Gud. Det dubbla kärleksbudet.
Älska din Gud av allt ditt hjärta och all din själ.
Din nästa som dig själv. Även barnen är vår nästa.
Viktigt att inse. Familjen är vår nästa.
Då vi inser att det är vårt primära ansvar finner vi ofta lösningar -
i praktiken som visar på vad det är att vara kristen.
Gör det konkret. - Du hade en bra poäng -
då du sade att barnen är vår nästa. Ibland känns det som om -
det lättare att älska sådana som är fjärran.
Det är lättare att tala inför stora scener och salar med pondus.
Att åka på teamresa eller som missionär -
där man får hjälpa dem som har det sämre ställt.
Men den du är inom hemmets fyra väggar är avgörande.
Så är det. Jag har ibland sagt då jag undervisat -
att vi som finländare är bra på att älska dem som bor fjärran.
Vi samlar in pengar och deltar i mission.
Men vår utmaning är de närmaste.
Familjen: maken och barnen.
Där finns utmaningarna där vi behöver Guds hjälp, uppenbarelse.
Jag tänker mig att en familj där man lever helhjärtat -
får med livets alla olika delområden: -
Kreativitet, glädje, trevligt för barnen.
Stimulans, relationer osv.
Av hela hjärtat. Det är den vackraste bilden av Guds väsen.
Det betyder inte fullkomlighet, utan är mycket mänskligt.
Men med kärlek. Gud är med i vardagen.
Härliga grundstenar.
Så finns även det praktiska: man delar tron.
Man ber tillsammans. Ofta är aftonbönen så viktig för barnen.
De får nämna sina behov inför Gud. De lär sig att Gud svarar på bön.
Vi bad för detta med kompisen i skolan, Gud hörde och svarade.
Man får bönesvar redan i barndomen.
Bibelberättelserna, att dela tron -
hänger även ihop med konkret kristen fostran.
Man kan diskutera. Allt enligt ålder.
Då barnen är små läser man en berättelse, barnet förstår något.
Då barn växer, blir tonåringar, börjar de fråga.
Även små barn ställer frågor, annorlunda sådana.
Att barnet får plats att ifrågasätta, -
tvivla, skapa en egen gudsbild. Det är så viktigt.
Den kommer inte bara uppifrån. "Så ska man tro."
Särskilt om tron är lagisk och enögd, -
och saknar nåd och frivillighet.
Det får man inte tappa bort.
Bara i en frivillig värld förs tron vidare via värderingar.
Även om varje barn finner tron själv, på så sätt förs den kanske inte vidare.
Men då man har en modell är det lättare att välja själv.
En god modell visar bättre på Gud.
Det här är sådant som kan vara med i vardagen på ett naturligt sätt.
Tvång kan se ut att fungera en liten tid.
Men då barnet börjar bli självständigt -
kommer sanningen senast fram.
Vi behöver inte heller tvinga barnen att äta choklad.
Om det vi erbjuder är gott... Gud är god, Han är kärlek.
Gräset är inte grönare på andra sidan, utan allt är gott här.
Människor tar i allmänhet gärna emot goda saker.
- Jättebra. Vi fick även en hel del praktiska tips -
på hur leva ut sin tro med sitt barn.
Vi fortsätter kring samma tema i nästa avsnitt.
Senare tar vi upp viktiga ämnen som berör vår samtid.
Vi talar om den digitala tidsåldern. Hur ska vi fostra vårt barn -
i en alltmer digitaliserad värld?
Vi talar också om sexualitet. Sådant är på kommande.
Häng med.
Om du vill stöda HimlenTV7 kan du i Sverige swisha till 123 677 9300
I Finland: Ring 0600 10070 (10,01 EUR och lna)
Lyssna till hela meddelandet så blir donationen gjord.
Tack för din gåva!
Översättning: Andreas Forsberg Himlen TV7