No hei. Kiva olla taas sinun kanssa tässä katsomassa Eliinan eväitä.
Jos viimekertaisen ohjelman katsoit, niin vielä jatkan tästä pikkuisen.
Tässä lipaston päällä on nämä tavarat, mistä olen kertonut ja kerron nytkin.
Tämän lipaston sain äidiltä ja isältä lahjaksi, -
kun pääsin oppikouluun ensimmäiselle luokalle.
Tämä on sieltä asti ollut minun mukana. Minusta tämä on hirmu ihana.
Olen tykännyt tästä kanssa.
Tähän viimeiseenkin kotiin, täällä maanpäällä, -
viimeinen koti on Taivaassa, mutta toiseksi viimeinen koti on täällä.
Totta kai minä olen ottanut tänne vanhoja, tärkeitä tavaroita, -
mitä minulla oli jo lapsuuden kodissa.
Täällä on esimerkiksi äidin tekemä ryijy.
36 vuotta, ei kun vuonna -36 hän oli miniänä.
Noista muista minä olen viimeksi puhunutkin -
mutta nyt mennään takaisin tähän, missä olin viime kerralla.
Katso nyt, mitä kaikkea tässä on.
Minä puhun niistä toivon mukaan lyhyesti.
Kiitos Herra, että Sinä otat tämän jutun kokonaan huomaasi, -
etten hirveästi söhläile.
Tässä alhaalla on, kuten sinulle aikaisemmin näytin, -
kolme sokeaa sisarta, -
jotka kerran mummolle ja Hilille toin Helsingistä lahjaksi.
Hili antoi tämän minulle vähän ennen kuolemaansa.
Siinä on sisaret, jotka eivät näe.
Yksi on uppoutunut syntiinsä, -
toinen oman itsensä hoitamiseen ja parantamiseen, -
ja siihen, mitä se on, kun muskeleita kasvattavat.
Kolmas on olevinaan tosi hyvä, puhdas ja valkea -
mutta ei sillä ole silmiä, millä näkisi.
Tiedättekö, että ne ei näe myöskään sitä, -
että Jeesus katsoo heihin päin -
vieläkin, tänäkin päivänä.
Jos tästä löydät itsesi, niin on hieno juttu.
Sieltä ei löydy apua.
Apu olisi kuitenkin näin lähellä. Tässä on joulunsanoma.
"Teille on tänä päivänä syntynyt Vapahtaja, joka on Kristus, Herra"
Ne eivät sitä vaan näe vielä.
Me saadaan rukoilla omaisten puolesta, jotka eivät ole uskossa, -
että heidänkin silmät aukeaisivat näkemään Jeesuksen -
ja tajuamaan kaiken sen rakkauden, -
ja ennen kaikkea sen, että Hän on meidän synnit sovittanut.
Se on tärkeintä, että me se tajutaan.
Vaikka ei mitään muuta tajuttaisi Raamatusta, -
niin tajuttaisiin se, että Jeesus on minunkin synnit sovittanut.
Olin kerran Oulussa puhumassa opiskelijoille.
Yksi tyttö käveli minun luokse, pyysi esirukousta ja sanoi, -
että hän haluaa tulla uskoon. Minä siunasin hänet ja -
pyysin, että Jeesus tulee hänen sydämeen.
Rukoilin siinä hänen puolesta. Sitten hän nousi siitä ja sanoi -
"No niin. Nyt minä menen sitä odottelemaan."
Kysyin, mitä hän odottaa. "Sitä, että Jeesus tulee."
Sanoi "Hän tuli jo silloin, kun lähdit minua kohti.
Silloin jo Jeesus tuli ja kuuli rukouksesi ja sydämesi ajatukset."
Näin tärkeää se on.
Ei sinun tarvitse olla minun kanssa tässä ja lähteä sitten odottelemaan.
Jeesus ei odottele vaan välittömästi tulee ja ottaa omakseen.
Sinä näit silloin tämän Jeesuksen syntymän, -
kertomuksen, joulun sanoman, "Teille on syntynyt Vapahtaja".
Sinulle on syntynyt Vapahtaja, joka on Jeesus Kristus.
Sitten mennään tuonne toiselle puolelle.
Jeesus on ylhäällä -
ja täällä ensin enkeli soittelee jotakin.
Ei tuo ole harppu, kun on tuollainen pitkä.
No niin. Jotakin se soittelee.
Sen alapuolella on nämä naiset, -
jotka ovat ruokkimassa lampaita.
Tunnistat varmasti Raamatusta sen, -
kun Jeesus puhui Pietarille.
Pietari oli Hänet kieltänyt, kun Jeesus oli vangittuna.
Ja vielä akkojen edessä. "Minä en tunne sitä miestä".
Oli sitten hirveä hätä itsestään, että miten käy.
Jeesus sanoi Pietarille, -
"Saat tulla takaisin sellaisena kuin olet.
Syömään sitä leipää, elämänleipää,
ja sitä kalloon.
En puhu pääkallosta, vaan 'kalaa' sanovat oikeat ihmiset.
Se ei vaan sovi minun suuhun. Minä sanon 'kalloo' loppuikäni.
Sitten Jeesus kysyi Pietarilta "Rakastatko sinä minua?".
Pietari sanoi "Totta kai minä rakastan."
Siinä kohdassa Jeesus käyttää rakkaus-sanasta -
sanaa agape.
Se tarkoittaa "Rakastatko sinä minua sillä lailla, kuin Jumala rakastaa, -
jumalallisella rakkaudella?"
"Rakastatko sinä minua enemmän kuin muut?"
Totta kai Pietari vastasi "Kyllä minä enemmän rakastan kuin muut".
Muu ei kelpaa Pietarille -
vaikka Pietari on juuri kieltänyt.
Jeesus jatkaa siitä ja uudelleen kysyy -
"Rakastatko minua?".
Siinä vaiheessa Pietari tajusi vissiin, -
että hän taisi vähän isotella.
Että hän muka enemmän rakastaa kuin muut -
ja sillä jumalallisella rakkaudella.
Sitten hän tuli sieltä jo alaspäin.
Ei enää isotellut, eikä sanonut rakastavansa enemmän.
Jeesus sanoi siinä hänelle "Ruoki minun lampaitani.".
Vielä kolmannen kerran Jeesus kysyi -
ja käytti sanaa filia, -
joka tarkoittaa sellaista rakkautta, jolla ihminen rakastaa toista.
Ei jumalallinen rakkaus vaan niin kuin ihminen pystyy rakastamaan.
Siihen Pietari sanoi "Sinä tiedät kaikki".
Sinä tiedät, että olen kieltänyt sinut ja vielä naisten edessä.
Sinä tiedät kaikki. Millainen olen ollut, -
miten olen aina sanonut kaikista asioista, että 'minä kyllä tiedän' -
ja 'minä kyllä osaan'.
Minä olen sinun opetuslapsesi.
Silloin Jeesukselle riitti se ja -
Jeesus sanoi Pietarille -
"'Ruoki minun lampaitani."
Kuten kerroin äskeisessä jutussa -
siitä, miten minulta alussa -
Jeesus kysyi minun rakkaudesta tavallaan, -
valintaperusteesta, miksi Hän on ottanut minut tähän työhön.
Jeesus sanoi minulle "Minulla ei ollut huonompaa".
Hän halusi viedä Pietarin samaan tilanteeseen.
Hyvät, jotka ovat osaavia ja taitavia, -
jotka ovat opetelleet puhetta koulussa oikein, -
saaneet puheopetusta ja tuntevat Raamatunsan paremmin kuin minä, -
saattavatkin etsiä omaa kunniaansa -
eikä Jumalan kunniaa.
Minä aina muistan sen ja tiedän sen, -
että minut Jeesus kutsui suoraan sanomalla.
Ei kysellyt rakastatko, -
vaan sanoi -
"Minulla ei ollut huonompaa".
Tosi hyvä valintaperuste.
Se on vapauttanut minut kaikesta sellaisesta, -
että luulisin jotakin olevani.
Tai että olisin jotain enemmän kuin olen.
Tiedän, että joka ainut sana, mitä sanon, tai mitä tee, -
haluan tehdä sen Herralle.
En ihmisiä varten vaan Herralle.
Se on suurin asia, mitä minulla on.
Jeesus on minut valinnut tämmöiseen tehtävään.
Hän on jo äidin kohdussa halunnut tehdä minusta evankelistan.
Olen kahdeksankymppinen.
Haluan elää vieläkin vaikka sydän heittelee -
ja aivot ei toimi kunnolla. Minulla on aivohalvauksia ollut niin paljon, -
ettei kukaan lääkäri ala laskemaan niitä.
Toistuvia aivohalvauksia. On syöpä, joka voi hyvin -
lääkärien mielestä tai Jeesuksen mielestä.
Mutta minä olen hengissä siihen asti, kun Jumala hyväksi katsoo.
Haluan sydämestäni olla hengissä myös silloin kun herätys on -
ja kertoa Jeesuksen rakkaudesta muillekin.
Herra alussa jo sanoi, antoi minulle sanan, kun kutsui tähän tehtävään.
Näin karitsanpään, jossa oli tällaiset sarvet, -
ja tuli sana "niinkuin karitsa, joka teuraaksi viedään".
En ajatellut silloin muuta kuin sitä loppua, -
että minut tapetaan Jeesuksen nimen takia.
Vuodet, jotka olen ollut uskossa, -
ovat paljolti olleet sitä teuraaksi viemistä.
On ollut kaikkea vaikeutta, kaikkea sairautta.
En ala niistä tässä puhumaan.
Kaikki mahdollinen on ollut -
ja olen kiittänyt kaikesta.
Herra tietää, ettei Hän anna minulle mitään, mitä en tarvitse.
Meillä oli Tasin kanssa melkoisen vaikea avioliitto, -
joka kyllä muuttui paljonkin, kun Tasi löysi Jeesuksen.
Nyt Tasi on Taivaassa.
Jotenkin varmasti ne 30 vuotta, mitä hän oli minulla kuskina, -
hän antoi ehdottomasti täysin Herralle.
Hän ei koskaan kertonut mistään asioista kenellekään.
Ei mistään synneistä.
Katsoin, kun hän katseli telkkarista jumalapalvelusta.
Aina, kun siellä oli synnintunnustus, Tasilta vuoti kyyneleet silmistä.
Hän tunnusti Herralle syntinsä ja myös uskoi ne anteeksi sillä hetkellä.
En kysellyt, -
kun ajattelin, että Tasi on sellainen, -
että hän haluaa, että pelkästään Jeesus tietää, -
koska on kaikki nekin sovittanut.
Se oli tosi hyvä asia.
Kerran, kun olin Israelissa, minulle tuli mieleen.
Oltiin laivaristeilyllä.
Silloin Jeesus yhtäkkiä kysyi minulta "Rakastatko sinä minua?".
Silloin vielä minulle oli kalja ihan liian tärkeä.
Häpesin sitä hirveän paljon.
Ajattelin, että jos ihmiset tietäisivät millainen olen, -
niin kukaan ei uskoisi mitään, mitä puhun.
Vieläkin oli pikkuisen se riesana.
Itkin siinä laivassa -
ja tajusin sen, ettei minusta vieläkään ole uskovaiseksi.
Minä en täytä mittoja, en mitään mittoja.
Silti rakastan Jeesusta.
Nyt on mahdottoman ihana ollut,-
että Jeesus vapautti minut siitä kaljasta jossakin vaiheessa, -
ihan yhtäkkiä.
Tästä muistaakseni olen kertonut, koska tämä on niin tärkeätä.
Se on monelle ongelma tänäkin päivänä, niin kerron sen uudestaan.
Yhtäkkiä Herra sanoi minulle -
"Entä jos jättäisit sen juomisen Jeesuksen takia."
Sanoi "Odotanhan, kun mietin".
Minä mietin kolme päivää -
ja tajusin, että se, etten juo mitään alkoholia, -
ei ole omaa ansiotani.
Se on puhdasta armoa, ettei minun tarvitse juoda enää.
Sitten kolmen päivän päästä sanoin Herralle, -
että olen siihen valmis, kun Sinä annat voiman.
Minun juominen loppui siihen paikkaan täysin.
Inhotti ajatellakin, että minun pitäisi tippakaan kaljaa juoda -
tai jotain vahvempia juomia.
Se loppui, kuin naulankantaan.
En sen takia lopettanut, että olisin parempi, -
vaan Jeesuksen tähden.
En tiennyt, mitä se tarkoittaa mutta halusin Jeesuksen tähden lopettaa.
Ja siihen paikkaan se loppui.
Olen ollut äärettömän onnellinen, -
ettei minun tarvitse enää juoda yhtään mitään missään.
Kokeilepa samaa konstia itsekin.
Et jätä sitä sen takia, että olisi parempi uskovainen, -
sitä juomista tai muuta, mikä sitoo sinua.
Uskovinakaan me ei olla täydellisiä. Meissä on ne virheet edelleenkin.
Jos Jeesus kysyisi sinulta "Mitä, jos jätät sen minun takia?", -
niin mieti sitä pari päivää.
Oletko valmis jättämään sen Jeesuksen takia?
Sen asian, joka sitoo sinua väärällä tavalla.
Vapautuisit siitä ja sinulla olisi täydellinen rauha sydämessäsi.
Minä löysin sen tällä lailla.
Siksi kerron sinulle siitä.
Silloin me saamme olla niitä, jotka ruokkii lampaita -
ja karitsoja.
Ollaan niiden rinnalla, jotka eivät vielä ole löytäneet Jeesusta.
Ollaan kertomassa, että "Lähdepä kirkkoon minun kanssa".
Tai kerrotaan toisille, miten on tullut uskoon.
"Haluaisitko sinäkin?"
Esimerkiksi eilen illalla minä sain puhelun aika myöhään.
Yksi, joka on ollut telkkarissa puhumassa aikoinaan, -
Mirja Vehosmaa, -
joka kerran yllättäen soitti minulle.
Tasikin oli eli silloin vielä -
ja me aina katsottiin ne ohjelmat, joissa Mirja oli puhumassa.
Ne oli hirmu tuttuja ja tavallaan minun näköisiä.
Mirja soitti minulle täysin yllättäen.
Hämmästyin ja yllätyin ja olin ihmeissäni.
Hän sanoi, että oli kerran kuullut minua, kun olin Turussa puhumassa.
Ja sitten oli kuulut TV7:ssa.
Sen jälkeen olemme pitäneet yhteyttä hänen kanssaan.
Hän oli yhdelle ihmiselle antanut minun puhelinnumeron.
Mirja jaksaa hyvin huonosti, -
kun katsotaan näillä maallisilla silmillä, -
mutta hyvin, kun katsotaan sitä, että hän on matkalla Taivaaseen -
ehkä pikapuoliinkin. Rukoile Mirjan puolesta.
Terveiset Mirja sinulle, jos katsot tätä.
Olen hirveästi iloinnut siitä, että olet ottanut minuun yhteyttä, -
ja rakastanut minua sisarenasi.
Ihan oikealle ihmiselle annoit minun numeron.
Terveisiä sinne, jos menet ennen minua Taivaaseen.
Kerro terveiset, että täältä tullaan perästä -
silloin, kun on se aika.
Tässä on se kivi, josta äsken puhuin. En puhu siitä enempää.
Nyt minä nousen seisomaan tästä.
Seison tässä peilin edessä.
Se on se Jumalan antama peili, -
johon meidän kaikkien pitäisi peilata omaa elämäämme.
Missä minä olen menossa?
Mikä kohta kuuluu minulle?
Tuolla on tuo, jossa lukee -
"Kirjat avattiin, avattiin myös elämän kirja."
Ilmestyskirjassa puhutaan siitä.
Tämä sana on Ilmestyskirjassa, -
luvun 21 lopussa.
Siinä on aiemmin puhuttu siitä, että tulee uusi taivas ja uusi maa, -
joka on meitä varten, jotka uskovat Jeesukseen.
Tässä sanotaan: -
"Eikä sinne ole pääsevä mitään epäpyhää -
eikä ketään kauhistusten tekijää eikä valhettelijaa, -
vaan ainoastaan ne, jotka ovat kirjoitetut Karitsan elämänkirjaan."
Siellä on rakkaus. Minulle tulee se päällimmäisenä mieleen, -
kun ajattelen itseäni.
Siellä on sellainen rakkaus, mitä ei maapäällä voi olla.
Olen ehkä kertonut mutta -
silti kerron uudelleen.
Äiti, joka oli minun ottoäiti, aina kaipasi ja hänen suurin surunsa oli -
ettei hänellä ollut omaa lasta.
Minulla oli sellainen olo, että olenhan minä tässä.
Yhden kerran ennen kuolemaansa äiti sanoi -
"Olisihan se, jos oma tyttö ei tulisi katsomaan".
Meidän kuuluu peilata itseämme Kristuspeilin läpi.
Tuossa vieressä on kello.
Se seisoo nyt. Joku hetki sinunkin elämässäsi elämä pysähtyy.
Silloin sinulta viimeiseksi kysytään, -
Jeesus kysyy "Olenko minä sinulle rakas?"
Peilaa itseäsi Kristukseen.
2. Kor. 3:17 sanoo näin:
"Sillä Herra on Henki, ja missä Herran Henki on, siinä on vapaus.
Mutta me kaikki, jotka peittämättömin kasvoin -
katselemme Herran kirkkautta kuin kuvastimesta, -
muutumme saman kuvan kaltaisiksi kirkkaudesta kirkkauteen, -
niin kuin muuttaa Herra, joka on Henki."
Hyvää matkaa Taivasta kohti.
Nyt, kun on oikea aika.
Nyt, kun vielä voi sanoa Jeesukselle "Minä tulen". Aamen.
Ruudussa näkyy tukinumero, johon voit laittaa tukesi tähän työhön, -
että ohjelmia voidaan lähettää jatkossakin -
ja ne näkyvät telkkarista, netistä ja sun muista sellaisista vehkeistä.
Toivon, että teitä on paljon, iso ryhmä kuuntelemassa, -
ja ottamassa vastaan sanan, jonka kerron teille.
Se on se elämänsana. Siunausta sinulle. Aamen.
Tekstitys: A. Eskola