No niin. Minä nyt jatkan siitä edellisestä puheesta, -
joka oli yksi osa näistä, mitä tulee.
Ei me Antin kanssa tiedetä, mitä tulee. Onneksi Jumala tietää ja se riittää.
Minulla on täällä kotona, en tiedä mikä tämä nyt sitten onkaan, -
mutta olen kokenut, että nämä tavarat kuuluu minun seinälle.
Viime kerta päättyi tuohon, kun Jeesus syntyi.
Kaikki me tiedetään, -
että siinä tuli ensimmäisen kerran näkyväksi -
se, että Jeesus on Jumalan poika, -
joka on sovittanut meidän synnit.
Sitten mennäänkin tuonne ylös.
Ylhäällä on Jeesus ristillä ja sen vieressä on enkeli, -
joka soittaa huilua.
Kerran minulle tuli sielunhoitoon nainen, joka sanoi, -
että hänellä on hirveän paljon vaikeita aikoja.
On masentunut ja ahdistunut.
Ei tahdo jaksaa millään niitä.
Kun hän oli kertonut sen minulle, niin näin ilmestyksen.
Siinä oli lintuja, jotka oli tehty, siis vuoltu jostakin.
Ne ei ollut oikeita eläviä lintuja, vaan tehtyjä lintuja.
Ihan nättejä, useampikin.
Minä kysyi häneltä "Teetkö käsilläsi jotain taidetta?"
Hän vastasi, että tekee savesta enkeleitä.
Kun kerroin, että näin lintuja, niin hän sanoin, ettei niitä ole tehnyt.
Kuitenkin se oli avain tähän asiaan.
Minulle tuli hyvin voimakkaana mieleen se, mitä Raamatussa sanotaan.
"jos ei nisun jyvä putoa maahan ja kuole, niin se jää yksin; -
mutta jos se kuolee, niin se tuottaa paljon hedelmää."
Se nainen otti omakseen sen Sanan.
Jossakin vaiheessa myöhemmin -
hän lähetti minulle tekemänsä enkelin.
Se soittaa ihanaa musiikkia, mitä Taivaassa kuuluu, minullekin.
Kun olemme uskossa ja haluamme palvella Jeesusta, -
niin siihen kuuluu myös se nisunjyvän tie.
Että me kuolemme itsellemme -
ja elämme Jeesukselle.
Sitä kautta syntyy -
Jumalan silmissä taidetta.
Hän on sinutkin luonut taiteekseen.
Kauniiksi enkeliksi, kauniiksi linnuksi, -
kauniiksi kasviksi/kukaksi.
Sillä olemuksella, mikä sinulla on, ja niillä lahjoilla, mitä sinulla on, -
sinä palvelet Herraa.
Jumala käyttää sinua semmoisenaan.
Olen joskus myöhemminkin tavannut tämän naisen.
Hän sanoi, että sen jälkeen kun rukoilin, -
hän on alkanut odottamaan niitä masennuksia, -
että saisi taas uusia kuvia Herralta.
Meillä kaikilla, jotka haluamme palvella Jeesusta, -
on joku arka kohta -
tai jotain, mitä ei tahdo jaksaa, -
kun se tuntuu niin painavalta.
Minä joudun täysin pimeään välillä ja tuntuu ettei se ikinä lopu.
Eikö tunnelinpäässä näy valoa ollenkaan?
Kyllä se siellä on.
Kun menen eteenpäin -
askel askeleelta Jeesuksen johdatuksessa, -
niin se valo ennen pitkään löytyy.
Sitten syntyy se Jumalan tekemä taideteos.
Sen takia...
En ymmärrä, miksi kaikki ei tajua sitä.
Minulle oli alusta asti selvää, -
että annan kokonaan itseni Herran käyttöön ja Herralle, kuten tein -
viimeistä hiusta myöten.
Ihan kokonaan, ihan koko elämän, joka hetken -
haluan olla Herran käytössä.
Jeesus on tehnyt minun edestä niin älyttömän suuren uhrin.
Kun olen kaikkia käskyjä vastaan rikkonut, -
niin vähintä, mitä voin antaa Hänelle, on kaikki.
Minulla ei ole ollut ehtoja Herralle.
Jo heti alussa Herra kysyi minulta -
tai sanoi, että koko Suomi on minun kenttä.
Otin sen vastaan iloiten.
Silloin ajattelin myös sitä, -
että on aika paljon kierrettävää, -
että tavoittaa koko Suomen seurakuntia kiertäen.
Sitten tajusin, että tämä TV7 on vähän eri juttu.
Tässä tavoitan hyvin suuren joukon Herralle.
Haluan johdattaa sinut Herran työhön ja tielle.
Mistään muualta ei ikinä löydä rauhaa eikä pelastusta -
eikä syntiensovitusta.
Se ei koskaan löydy muualta.
Siirrytäänpä sitten tähän seuraavaan.
Siinä on kaksi Jumalan omaa kävelemässä.
Hameet näkyy molemmilla olevan ja niillä on lampaita mukana.
Senkin sain Hililtä perinnöksi, kun Hili kuoli.
Se on keramiikasta tehty. Olen naulannut sen tuohon seinään.
Tai en minä ole naulannut vaan Tasi.
Minusta se kuuluu tähän jatkoksi sille, mistä puhui.
Minä otan Johanneksen kirjeestä yhden kohdan.
Se on siitä, -
kun Jeesus oli ollut ristillä ja siellä kuollut, -
ja sitten herännyt kuolleista.
Johannes kertoo täällä.
Jotkut opetuslapset olivat jo nähneet Jeesuksen -
Hänen kuolleista nousemisen jälkeen.
Tässä sanotaan -
"Jeesus taas ilmestyi opetuslapsilleen, -
nyt Tiberiaanjärvellä.
Se tapahtui näin: ..."
Se ilmestyminen tapahtui sillä lailla, -
että Pietari, joka oli hyvin aloitteellinen, -
sanoi menevänsä kalaan.
Pieleen meni sekin ennustus, -
kun Jeesuksen veneessä olin ja puhuin kansalle.
Tai siis Jeesus oli Pietarin veneessä.
Silloin Pietari tajusi ja uskoi Jeesukseen -
ja Jeesus sanoi hänelle "Tule ja seuraa minua, -
teen sinusta ihmisten kalastajan."
Hän sai olla sitä -
ja oli hyvin innokas lähtemään kaikkiin hommiin mukaan.
Ei aina ajatellut meneekö hyvin vai ei.
Meni aina vähän miten meni.
Olen vähän samanlainen, kuin Pietari. Välillä vähän viiraa -
enemmän tai vähemmän.
Pyydän aina, että Herra näissä puheissa ohjaisi -
ja antaisi sinun mieleen jäädä ne sanat, jotka ovat Raamatun mukaisia.
No niin. Pietari lähti ongelle, -
tai verkoille paremminkin, ja muut opetuslapset olivat mukana.
He eivät saaneet kaloja nimeksikään.
Yhtäkkiä he näkivät, että joku seisoo rannalla.
Sitten Jeesus sanoo heille -
"Heittäkää verkko veneen oikealle puolelle, niin saatte."
He heittivät verkon, ja kalaa tuli niin paljon, -
etteivät he jaksaneet vetää verkkoa ylös."
Kun me lähdetään kalaan, meidän pitää heittää verkot oikealle puollelle,
ei väärälle puolelle.
Jos joku ihminen ei ole valmis ottamaan Jeesusta vastaan, -
niin on turha tuputtamalla sitä viedä, sitä evankeliumia.
Vaan sinne oikealle puolelle, -
kun Herra sanoo "Tuon kanssa sinun pitäisi jutella enemmän -
ja kertoa siitä, mitä olet löytänyt.
Tai itseasiassa, kuka sinut on löytänyt -
ja sovittanut sinun syntisi.
Heistä tuli kalastajia.
Ihmisten kalastajia he olivat olleet jo pitkään -
ja olivat saaneet hirveän paljon saalista.
Pietarille selvisi, että Jeesus on rannalla, -
koska pelkästään Jeesuksen kanssa tulee saalista Taivaaseen.
Jos lähdemme omissa voimissa, niin ei tule hullua hurskaammaksi.
Pieleen menee.
Vaan Jeesus on lähettämässä minut.
Minäpäs pyydän, että Antti ottaa välillä tuon yhden taulun seinältä minulle.
No niin. Tämmöinen taulu on myös meidän makuukamarissa.
Kalastaja on heittämässä verkkojaan.
Joku ovelta ovelle -kauppias kävi luonani, kun asuimme Tampereella.
En ollut uskossa silloin.
Vai olinko? Ei, en ollut uskossa silloin vaan vasta Rovaniemellä.
Sitten vasta tajusin, että minäkin olen ihmisten kalastaja.
Tämä on rahallisesti täysin arvoton taulu.
Painos jostakin kuvasta.
Siellä mies tai nainen heittää verkkoja -
ja rukoilee, että Herra siunaisi sen saaliin.
Tälle ei oikein löytynyt paikkaa, -
tuosta kuvasta, joka minulla on ollut tänään esillä.
Pitää johonkin se tuossa istuttaa, -
kun tämä minun puhe loppuu jossakin vaiheessa ehkä.
Antti saa naulata tämän tuohon.
Kun Pietari kuuli, että Jeesus on rannalla paistamassa kalaa, -
niin hänelle tuli hirveä kiire rantaan. Hän hyppäsi uimaan.
Ei malttanut odottaa, että pääsisi soutamalla perille. Olin kova kiire.
Siellä Jeesus odotti erityisesti Pietaria.
Raamattu ei kerro muista, kuin Juudaksesta, joka petti Jeesuksen.
Ei muista opetuslapsista, -
että ne olisi pettäneet kuten Pietari tunsi pettäneensä, -
kun hän kielsi Jeesuksen.
"Minä en tunne sitä miestä." Kolmeen kertaan kielsi silloin, -
ja vielä akkojen edessä, -
ja itki katkerasti.
Nyt tässä Jeesus panee Pietarin tenttiin.
Tämä on Johanneksen evankeliumin viimeinen luku.
Siinä Jeesus kysyy Simonilta, Pietarilta, -
Simon Pietari on koko nimi.
Kun he olivat syöneet niitä paistettuja kaloja, -
Jeesus kysyy "Simon, Johanneksen poika, -
rakastatko sinä minua enemmän kuin nämä toiset?"
"Rakastan, Herra", Pietari vastasi, "sinä tiedät, että olet minulle rakas."
Jeesus sanoi: "Ruoki minun karitsoitani."
Tuossa ollaan näitä ruokkimassa.
Vieläkin oli Pietarilla kanttia sanoa, kun Jeesus kysyi -
"Rakastatko minua enemmän kuin muut?" -
"Kyllä minä noita enemmän rakastan".
Hänellä on se ajatus pohjalla, että hän on siinä parempi kuin muut.
Ja sitten Jeesus menee eteenpäin.
"Simon, Johanneksen poika, rakastatko minua?"
Pietari vastasi "Rakastan, Herra, -
sinä tiedät, että olet minulle rakas."
Kolmannella kerralla...
Kahdessa ensimmäisessä Jeesus käyttää sanaa 'agape', -
joka tarkoittaa Jumalallista rakkautta.
Hän kysyy Pietarilta "Rakastatko minua kuten Jumala voi rakastaa?".
Sitten tuli tämä "sinä tiedät, että olet minulle rakas.".
Jeesus vastaa "Kaitse minun lampaitani."
"Vielä kolmannen kerran Jeesus kysyi: -
"Simon, Johanneksen poika, olenko minä sinulle rakas?"
Siinä Jeesus tuli Pietarin lähelle.
Ei enää luullut, että hän on paras opetuslapsista, suurin opetuslapsista.
Varmasti monesti niin luuli, kun oli niin kerkeäväinen.
Sitten Jeesus kysyi tällä filia rakkaus sanalla -
"Rakastatko minua niin kuin ihminen osaa rakastaa parhaimmillaan?"
Pietari tuli surulliseksi siitä, -
että Jeesus kolmannen kerran kysyi häneltä -
"Olenko minä sinulle rakas?"
"...ja hän vastasi: "Herra, sinä tiedät kaiken.
Sinä tiedät, että olet minulle rakas."
Jeesus sanoi: "Ruoki minun lampaitani."
Muistan, kun olin ensimmäistä kertaa Israelissa.
Olimme Genesaretinjärven rannalla tai järvellä veneessä.
Siellä Jeesus kysyi minulta tämän saman kysymyksen -
enkä osannut sanoa muuta kuin, että Sinä tiedät kaiken.
Minua itketti hirveän paljon ja tiesin, kuinka huono olen, -
miten heikko luonteeltani -
ja miten en ole päässyt läheskään kaikista synneistäni eroon.
Minä silti rakastan Jeesusta koko sydämestäni -
ja haluan jatkaa samalla lailla.
Sinä olet minulle rakas. Sinä tiedät kaikki.
Jeesus tietää kaiken ja silti ei jätä minua, ei sittenkään.
"Totisesti, totisesti: Kun olit nuori, sinä sidoit itse vyösi -
ja menit minne tahdoit. Mutta kun tulet vanhaksi, -
sinä ojennat kätesi ja sinut vyöttää toinen, joka vie sinut minne et tahdo."
Näin Jeesus ilmaisi, millaisella kuolemalla -
Pietari oli kirkastava Jumalaa. Sitten hän sanoi: "Seuraa minua."
Silloin, kun olin siellä kirkossa ja Herra kysyi minulta -
tai antoi tehtävän olla Suomen evankelista, -
niin se jatkui vielä.
Sen jälkeen Herra puhui minulle tai minä näin karitsan pään.
Sillä oli tällaiset sarvet.
Olet sinä nähnyt semmoisia joskus Israelissa tai jossakin.
Herra antoi minulle sanan -
"Niinkuin Karitsa, joka teuraaksi viedään."
Se oli minulle hirveän pyhä kohta ja asia.
Minulla ei ollut minkäänlaista pelkoa.
Sanoin Herralle "Kyllä minä olen valmis siihen, -
kun Sinä annat voiman."
Omin voimin minä en pysty ainuttakaan ihmistä pelastamaan.
Minä en pelasta, vaan Jeesus.
Jos minuun uskoo, niin kuuntelee ne asiat, jotka puhun oikein, -
Jumalan Sanan mukaisesti.
Jos puhun höpöjä, omiani, niin ne saat unohtaa.
Haluan yhä. Olen ollut 44 vuotta uskossa.
Alusta asti on ollut se, että kaikki tai ei mitään.
Minä en ole luonteelta sellainen, joka tekee kompromisseja.
Olin valtavan onnellinen, -
kun jossain minulta kysyttiin "Rakastatko sinä meitä?".
Ensimmäisen kerran näin ne ihmiset.
Katsoin heitä ja sanoin -
"En tunne teitä ollenkaan -
mutta tämän kansan puolesta olen valmis vaikka kuolemaan."
Aina välillä tarkastan itseltäni, onko se totta tänäkin päivänä.
Se on ollut totta joka päivä ainakin tähän asti.
Silloinkin, kun Herra näytti minulle sen karitsan, -
että minut tapetaan Jeesuksen takia, ja teurastetaan, -
niin koin jollakin lailla, -
että revitään rikki kokonaan.
Silloinkin Herra täytti minut niin valtavalla rakkaudella, -
että sanoin "Eihän minun tarvitse muuta kuin mennä -
ja Sinä annat voiman."
Se oli jotenkin minulle hyvin tärkeä hetki.
Yhä olen samaa mieltä -
ja yhä vastaisin samalla lailla.
Joskus, jos on hirveät kivut ja sellaista kaikkea, -
niin vähän arveluttaa mutta en ole kertaakaan perunut sitä lupausta.
Jumala pitää huolen etten sitä peru.
Omilla voimilla minusta ei siihen ole.
Olen senkin sanonut, että "Herra, kun omasi viet Taivaaseen, -
niin voit jättää minut tänne, -
koska täällä on paljon niitä, jotka ei tunne Sinua, Jeesus.
Että saan heille kertoa Sinusta. Sinun rakkaudesta ja armosta.
Yltäkylläisestä elämästä, minkä vain Sinä voit antaa."
Sullottu kukkura.
En ole koskaan elänyt niin onnellisena -
kuin sen 44 vuotta, jonka olen uskossa ollut.
Tämän onnellisempi ei voi olla.
Minulla ei ole mitään pelkoja. Olen onnellinen.
Haluan lähteä silloin, kun on Herran aika.
Ja siihen asti kertoa Jeesuksesta aina siellä, mihin Herra lähettää.
Kysypäs nyt itseltäsi, -
mikä on sinun tapasi, aikasi?
Kello muistuttaa aina välillä, -
mikä hetki yöstä on.
Että olenko oikealla tiellä vielä?
Muistanko minä "Käy yrttitarhasta polku, vie Golgatalle se.
On Hengen viitoittama sen joka askele.
Se tie vie viimein taivaaseen, mutta tie se on tuskien."
Se on tuskien tie mutta aina paras tie -
ja ainut tie Taivaaseen.
Muuta tietä ei ole, ei sinulla eikä minulla.
Sen takia lue Raamattua. Mitä siinä puhutaan Jeesuksesta, -
Jeesuksen teoista ja ihmeistä.
Ja sitten ota se myös käyttöön, -
ota se omaan elämääsi.
Kun aamulla heräät, niin sano Herralle "Tässä sitä ollaan. Käytäpä nyt."
Jumala sinua siunatkoon. Aamen.
Tästä vielä haluan sanoa sinulle.
Jos tykkäät näistä ohjelmista, niin kerro ystävillesi, -
että katsotaanpa yhdessä Eliinan eväitä.
Jos teillä on halu levittää Sanaa, -
Jumalan Sanaa Jeesuksesta nimenoman, -
niin sinä voit, kuten ystäväsikin, tukea tätä työtä -
ala näkyvän tilin kautta.
Se tulee kokonaan Herran käyttöön.
Kiitos sinulle.
Tekstitys: A. Eskola