No hei. Pitkästä aikaa olen tekemässä puheita Antin kanssa -
ja ihan uudesta kodista.
Paljon on asioita, jotka ovat muuttuneet siitä kun viimeksi puhuin.
Tasi on lähtenyt Taivaan kotiin.
On tuolla kuvassa mukana nytkin.
Jotenkin tunnen Tasin läsnäolon täälläkin, kun hän on Taivaassa, -
täysin synnitön, puhdas ja rakastaa minua täydellisellä rakkaudella -
ja rukoilee nytkin näiden puheiden puolesta.
Rukoillaan mekin aluksi.
Taivaan Isä, kiitos, että Sinä johdat näitä minun puheita, -
autat minua, etten olisi liian pöhkö -
vaan ne olisi Sinun kunniaksi.
Ja sinulle kuuntelija, avaamassa sinun sydäntäsi Jeesukselle.
Tätä me pyydetään Antin kanssa kaikille katsojille.
Jeesuksen nimessä. Aamen.
Viime syksynä kuvattiin viimeksi Antin kanssa.
Silloin sanottiin, että nyt niin paljon tehty kuvia, -
että riittää maaliskuulle asti.
Sen jälkeen meillä alkoikin ne ongelmat. Tasin kunto vain heikkeni.
Minulle jäi siitäkin suuri ilo, että yhdessä viimeisimmistä ohjelmista -
Tasi oli mukana, istumassa minun vieressä ihan semmoisena kun on.
Hymyili, nyökkäili ja rukoili.
Ei puhunut mitään, kun ei yleensäkään puhunut paljon.
Kun Tasin sairaus eteni, -
hän joutuin Harjulaan, -
joka on sairaala.
Oli kaunista syksyä. Joka päivä kävin Tasin luona.
Kun kävin ensimmäisen kerran, hän puhui minulle.
Kahden hengen huoneesta se toinen mies lähti aina pois, -
kun me oltiin yhdessä.
Tasille oli tuoli sängyn vieressä. Lavuaarin edessä oli toinen tuoli.
Tasi pyysi, että käännän sen häneen päin, -
että olimme kasvotusten.
Silloin Tasi sanoi minulle "Olen ollut jo kaksi vuotta -
valmis puhumaan sinun kanssa mutta tuli vaan niitä perkeleitä."
Se jysähti minun sydämeen hyvällä tavalla, -
koska meillä on ollut aika vaikeaa monet kerrat.
Se oli totta, että tuli niitä perkeleitä.
Kuitenkin tiesin silloinkin, että Tasi rakastaa minua ja minä häntä.
Sen jälkeen me lähdettiin puistoon, -
sairaalan puistoon juttelemaan.
Puhumaan kaiken maailman asioita, mitä oli sydämellä.
Me puhuttiin ja puhuttiin.
Jotenkin tuntui, että se oli parasta aikaa meidän avioliitossa.
Olimme hyvin lähellä toisiamme sinä aikana, -
sillä hetkellä, mikä oli silloin menossa.
Sitten Tasi alkoi jatkuvasti voimaan huonommin ja huonommin.
Sitten minä aloin voimaan myös huonommin.
Tämä on asia, josta järkevä ihminen ei puhu julkisesti -
mutta, kun minä en ole järkevä, niin puhun, -
koska uskon, että monia on tämä sama asia koskettanut.
Tasi kuoli lokakuussa. Minä en ollut sitä näkemässä -
mutta olin hautajaisissa. Jatkan siitä myöhemmin.
Minulle tapahtui se, että menin sekaisin.
Sairaalassa kuulin, mistä se johtui.
Minulla on aika paljon vikaa sydämessä.
Esim. vasen eteinen on hyvin paljon laajentunut.
Sanon "Minkäs minä sille mahdan, kun minulla on niin laaja sydän?".
Sydän alkoi temppuilemaan.
Se tarkoittaa sitä, ettei aivot saa happea, eikä ne toimi normaalisti.
Minulla oli sellainen aika. En edes tiedä, en ole kysynyt sairaalasta, -
miten monta viikkoa minulla kesti sellainen aika.
Olin ollut sekava ja niin ikään.
Monesti minusta tuntuu, tai oikeasti, -
kun jollakin ihmisellä on surua, hyvin suuria ongelmia, -
niin saattaa tulla tämmöinen samanlainen -
sairaus. Aivot ei enää toimikaan.
Se on ohimenevä.
Siksi puhun sinulle, ettei tarvitse hävetä, -
jos sinulla on tämmöinen sairaus, jos se tulee joskus.
Surun aikana se saattaa olla hyväkin, -
koska silloin ei muista välttämättä surua ollenkaan.
Jos on muitakin sairauksia, niin saattaa tulla jostakin muusta asiasta.
Jos on kuollut joku läheinen, jos ei ole työtä, -
jos ei ole rahaa, jos on paha olla, -
silloin saattaa aivot reagoida tämmöisiin asioihin.
Minun aivotkaan ei ole parasta laatua enää.
Minulla on ollut toistuvia aivoinfarkteja niin paljon, -
ettei kukaan lääkäri ole edes laskenut niitä.
Toisekseen, -
minulla on hirmu paljon aivoissa sellaista laakeeta aakeeta, -
ettei siellä näy mitään.
On ollut toistuvia aivohalvauksia.
Minun aivot ei toimi kunnolla.
Esimerkiksi en oikein tajua, miten monta nollaa missäkin on.
Laskutoimituksissa ennen kaikkea minulla heittää.
Minulla on todettu MS-tauti.
Aivot ei aina toimi.
Vähennyslasku on erittäin vaikeaa -
ja nollien määrän tajuaminen.
Kaksi iltaa sitten oltiin työreissulla Seppäsen Ollin kanssa Järvenpäässä.
Tulomatkalla kerroin Ollille, että Harjulassa ollessani -
kuntopyörällä poljin sata kilometriä kahtena päivänä -
ja yhtenä päivänä 120 kilometriä.
Minun hoitaja laittoi minut siihen laitteeseen istumaan -
ja se oli älyttömän kivaa.
En muistanut hoitajan nimeä, onko se Terhi vai Virpi, -
ennen kun muistin 'Virvon, varvon tuoreeks, terveeks'.
Huusin aina "Virpi/Terhi tule tänne. Nyt aloitetaan.".
Terveisiä vaan sinulle ja kiitos paljon.
Tämmöistä on siellä ollut.
Minulla oli aivot jo palannut entiselleen -
sen verran kun on palaamista.
Minun monet sairaudet, mitkä on aivoissa, -
vaikuttaa minuun monella tavalla.
Silloin, kun Ollin kanssa puhuin, oli kyse siitä, -
että olin 10 kilometriä ja 12 kilometriä polkenut.
Se satanen oli vähän liikaa.
Voihan sen suurentaa sillä lailla sataan, jos se tuntuu kivalta.
Tämmöinen on minulla muun muassa.
Sitten Tasi oli kuollut.
Olin itse samassa sairaalassa potilaana.
Minä näytin aina muille ihmisille, että tässä huoneessa Tasi kuoli.
Siinä me puheltiin ja siellä tapahtui ihmeitä, -
mitä Herra teki Tasin ja minun välillä.
Samoin siellä puistossakin.
Olin jo aikaisemmin ajatellut pitkään sitä kotia, mikä meillä on.
Se on nyt myynnissä.
Se on asumisoikeusasunto.
Siellä oli älyttömän paljon liikkumisesteitä minulle.
En päässyt katsomaan Kuopiota, jos joku ei minua kuljettanut -
muuta kuin ikkunasta.
Siitäkin iloitsin, että sain ikkunasta nähdä, että tämä on minun Kuopio, -
mistä olen alun perin lähtenyt ja palannut.
Tämä on minun oma Kuopio.
Aina piti olla joku kela-taksi tai hurvittelutaksi mukana.
Ne hakivat minut sisältä ja toivat takaisin.
Varmasti hyvin mielellään aikamoista luiskaa pitkin, -
jyrkkää luiskaa pitkin.
Viime kevättalvella se oli ihan jäinen. Paksu jää oli luiskan päällä.
Onneksi ne olivat miehiä, jotka minua työnsivät sitä ylöspäin.
Aina selvittiin kotiin.
Nyt minä asun Männistössä.
Ei ole ihan valmiiksi vielä laitettu tätä kotia mutta melkein.
Sanon siitä sinulle nyt, -
että me ihan liian harvoin ajatellaan, minne olemme menossa.
Tasi on nyt Taivaassa ja tiedättekö, -
minä tiedän ja tunnen, että hän on täysin synnitön, täysin puhdas, -
hänen rakkaus minua kohtaan on täydellistä.
Hän on yhä mukana täälläkin.
Kuvassa, joka näkyy tuolla taustalla, hänellä on vähän virnistävä ilme.
Se tuntuu minusta hyvältä.
Yöksi minä käännän kuvan sänkyyn päin -
ja päiväksi muuhun huusholliin päin.
Hän asuu täällä, paitsi että hän on Taivaassa.
Kerron, mitenkä ymmärrän sen rakkauden, mikä Tasilla on nyt.
Se johtuu siitä, että olen ottolapsi.
Äiti ei koskaan oikein pystynyt hyväksymään sitä, -
ettei hän saanut omaa, itse synnytettyä lasta.
Minä aina sain kuulla siitä, kun ei ole sitä omaa lasta.
Yhden ainoan kerran elämäni aikana sain kuulla äidin loppumetreillä, -
"Olisihan se, jos oma tyttö ei kävisi katsomassa".
Sain kyllä rakkautta muuten.
Isältä ja Rusasen mummolta ja monilta muilta.
Yksi kerta näin ilmestyksen, kun olin päiväunille menossa.
Yhtäkkiä äiti seisoi siinä aika lähellä minua, samassa huoneessa.
Hän oli totinen, kuten yleensä oli.
Hän seisoi siinä eikä puhunut mitään. Katsoi minua.
Rakkaus, mikä huokui äidistä minua kohtaan, -
oli sellaista rakkautta, mitä on vain Taivaassa.
Se oli niin mieletöntä, etten pysty edes sanoilla sitä kertomaan.
Siinä oli kaikki mahdollinen rakkaus, mitä ikinä voi olla olemassa.
Sellaista rakkautta ei ole maanpäällä, on vasta Taivaassa.
Nyt tiedän, että Tasi rakastaa minua sillä rakkaudella -
ja odottaa, milloin tulen kotiin.
Uskon senkin, että kun olen puhumassa, -
kuten ennenkin, hän rukoilee koko puheeni ajan, että kaikki menisi hyvin.
Olen ihan varma, että nytkin Tasi rukoilee Taivaassa, kuten Jeesuskin, -
että kaikki menisi hyvin, etten hirveästi söhläile.
Hän odottaa, milloin minun aika on mennä sinne. Ei ole vielä.
Ajattelen, että olisi tärkeätä, että me muistettaisiin.
Me ei tiedetä, minkä aikaa meidän elämä kestää vielä.
Meidän tulisi olla valmiina, kun Herra tulee noutamaan.
Ei silloin, kun tulee se Jeesuksen...
Kun Hän tulee tänne hakemaan omansa luokseen.
Sinun ja minun kohdalla se voi olla eri aikaan, ihan tässä elämässä, -
vaikka aika lähiaikoina.
Olin eilen menossa puhumaan Majataloiltaan Harjamäkeen.
Siellä on Juhalla ja Mervillä oma ravintola, lounasravintola.
He pitävät myös Majataloiltoja.
Juha on minun poika ja Mervi maailman ihanin miniä.
Meillä on tosi hyvät välit.
Sain olla siellä nyt kanssa ja tuntui aivan mahtavalle.
Siellä jotenkin tuntui...
Menin hurvittelutaksilla sinne Harjamäkeen.
Kallansilloilla oli täysin tie tukossa toiselta puolelta.
Me oltiin onneksi toisella puolella, toisella kaistalla.
Sekin jono kulki hitaasti eteenpäin. Toinen puoli oli täysin tukossa.
Näin aika ison henkilöauton, joka oli rytistynyt puolikkaaksi -
siitä, mitä se alun perin oli ollut.
En tiennyt yhtään silloin, mitä siellä on tapahtunut, -
onko kuolleita, onko loukkaantuneita.
Mutta yhtäkkiä voi tapahtua näin.
Kukaan meistä ei tiedä hetkeä tai aikaa, milloin on lähtöpäivä.
Siksi on tärkeää, että muistat Tasista ja tapahtuneesta.
Minulla on muutama jääkaappimagneetti tuolla.
Siellä lukee...
Mitenkähän se menikään.
'Mitä enemmän aikaa takana, sitä suuremmat juhlat edessä'.
Suuret juhlat ovat siellä Taivaassa, kun mennemme sinne.
Haluan lukea sinulle tästä Raamatusta -
sen kohdan, missä kerrotaan kuoleman ajattelemisesta.
"Muista Luojaasi nuoruudessasi, ennen kuin pahat päivät tulevat -
ja joutuvat ne vuodet, jotka eivät sinua miellytä,
ennen kuin auringon valo, kuu ja tähdet himmenevät -
ja sadetta seuraavat yhä uudet pilvet."
En lue tästä kaikkea.
"Muista Luojaasi nuoruudessasi, ennen kuin hopealanka katkeaa ja -
kultamalja särkyy, ennen kuin vesiastia rikkoutuu lähteellä ja -
ammennuspyörä putoaa särkyneenä kaivoon.
Tomu palaa maahan, josta se on tullut.
Henki palaa Jumalan luo, joka on sen antanut."
On hyvin tärkeätä, että pidän huolen siitä, -
että joka päivä, jos olen tehnyt syntiä, -
niin välittömästi sanon Herralle -
"Herra, anna minulle anteeksi."
Minulla on kauan ollut jo se, että aina jos lipsahtaa joku, -
pieleen menee, siis synnin puolelle.
Onneksi Herra valvoo niin tarkasti, että tajuan sen heti.
Saman tien pyydän anteeksi.
Jos haluamme palvella Herraa, meillä kuuluu olla puhdas sydän koko ajan.
Jos sinulle tulee kutsu Taivaaseen, ja lähdet, -
niin ole silloin valmis, kuten Tasi oli valmis.
No niin. Tasi on nyt siellä Taivaan kodissa -
ja odottaa, milloinka minä sinne tulen.
Jeesus on valmistanut joka ainoalle meistä siellä paikan.
Oman kodin, ikioman. Sen kodin, joka kestää ikuisesti.
Monesti tuntuu ihan hirveän pahalle -
monia ihmisiä nähdä, -
kun tajuaa, mitä tietä he ovat kulkemassa.
Että he eivät ole kulkemassa Taivasta kohti vaan kadotusta kohti.
On tullut niitä muita jumalia itse kenellekin.
Vaikka viina, huumeet tai joku muu.
Paljon rikoksia, murhia, vankilakierteitä.
Ei tarvitse olla näinkään isoja mutta kuitenkin -
ei ole halunnut oppia tuntemaan Jeesusta.
Muistan, kun olin rippikoulussa.
Luokassa se pidettiin ja Kalle oli meidän rippikoulun pitäjä.
Pappi ja historian opettaja.
Hän ei opettanut meille koskaan mitään mutta sanoi tunnin lopussa -
"Kymmenen seuraavaa sivua ensi tunniksi".
En ikinä lukenut niitä.
Kun hän kysyi minulta, nousin seisomaan -
enkä pystynyt puhumaan yhtään mitään -
tai sanoin hirveän hiljaisella äänellä, -
kun olin niin ujo ja tiesin, etten tiedä vaan olen aina väärässä.
Sain kuulla "Tästä tuli taas Eliinan surma".
Siellä rippikoulussa kiva asia oli se, -
että ensimmäisten pulpettien oppilaat luki sen läksyn katekismuksesta.
Kaikki muut laittoivat edessä istuvan selkään katekismuksen kiinni, -
että voivat siitä lukea, kun Kalle kysyy.
Yksi ainut piti kaikkien osata ulkoa.
En muuten ole koskaan luntannut niin paljon kuin rippikoulussa.
Mainitsen sen kunniaksenne.
Se Kalle sanoi, että yksi jae pitää osata ulkoa.
Se on "Sillä niin on Jumala maailmaa rakastanut, -
että hän antoi ainokaisen Poikansa, ettei yksikään, joka häneen uskoo, -
hukkuisi, vaan hänellä olisi iankaikkinen elämä."
Luin sitä ja luin sitä. Siinä oli jotakin hirmu hyvää -
mutta en ymmärtänyt, mitä se tarkoittaa.
Minä olin hirveän hyvä uimaan ja puhuttiin hukkumisesta.
Ajattelin, etten voi hukkua, kun olen niin hyvä uimaan.
Uudessa käännöksessä onneksi sanotaankin -
'ettei yksikään joutuisi kadotukseen, vaan saisi iankaikkisen elämän'.
Olen kuullut yhdestä miehestä, Ykistä, joka halusi tulla uskoon -
mutta ei osannut eikä ymmärtänyt, miten se tapahtuu.
Hän luki kerran Raamatustaan.
En tiedä lukiko siinä Ykin Raamatussa niin vai oliko siinä virhe.
Mutta Yki luki tämän kohdan, -
"ettei Ykikään, joka häneen uskoo, hukkuisi, -
vaan hänellä olisi iankaikkinen elämä".
Yki tuli uskoon sillä hetkellä, kun Raamatussakin se sanottiin.
Se kohta kuuluu myös sinulle.
Otat vaan vastaan Jeesuksen ihan sellaisena kuin olet.
Sano "En minäkään, joka uskon Jeesuksen, -
huku, vaan minulla on koti Taivaassa odottamassa."
Jeesus on tie, totuus ja elämä, -
ja on nyt valmistamassa kaikille omilleen koteja.
Joka ainoalle tulee oma koti.
Siellä meitä odottaa ystävät, jotka ovat kuolleet.
Kaksi minun lasta.
Toinen kaksospojista kuoli kohtuu.
Toinen kuoli ja Juha oli toinen.
Juha yhä odottaa, että näkee sen oikean veljensä, -
joka on siellä Taivaassa.
Toisen veljen hautaa yhä hoidetaan vaikka se on Tampereella.
Me ei olla kymmeniin vuosiin enää oltu siellä.
Yksi ystäväni, Silja, hoitaa sitä.
Sinulle kanssa sanon, et sinäkään, joka uskot Jeesukseen, huku, -
ei joudu kadotukseen, vaan sinulla on paikka Taivaassa.
Siellä on täydellinen rakkaus kaikissa väreissä.
En edes pysty ymmärtämään sitä rakkautta.
Siihen sinua kutsutaan.
Me ollaan taipaleella, matkalla kohti kotia.
Joka ainut on kutsuttu. Joka ainoan takia Jeesus on kuollut Golgatalla -
ja sovittanut joka ainoan synnit.
Jeesus ei pakota meitä Taivaaseen -
mutta on avannut oven Taivaaseen.
Me vaan otetaan se vastaan, siis Jeesus.
Minullekin kuuluu armo. Minäkin saan syntini anteeksi.
Minäkin saan olla Jeesuksen oma. Sano se nyt, tällä hetkellä.
Silloin sinulla on paikka valmiina.
Tapahtukoon Herran tahto Jeesuksen nimessä. Aamen.
TV7 kautta voi kaikki kuunnella minun ohjelmia.
TV7 kautta voi myös tukea työtäni.
Minusta on kiva, jos tulet sillä lailla lähettämään.
Jos ohjelmat ovat koskettaneet sinua,-
voit lähettää kirjeen tai kortin TV7:lle ja he lähettävät ne minulle, -
ja voit tukea myös taloudellisesti.
Kiitos, että Herra rakastaa niitäkin, -
jotka haluaa antaa kymmenykset Herralle, Herran käyttöön.
Kiitos sinulle, jos haluat olla minun tukena, -
koska tarvitsen sitä, kun olen riittävän höperö muutenkin.
Jumala sinua siunatkoon. Aamen.
Tekstitys: A. Eskola