No niin. Hei siellä, missä sitten oletkin.
Me ollaan Antin ja Tasin kanssa täällä meidän kotona Kuopiossa.
Ette usko, miten ihana tuo Antti on.
Hänen kanssa on ollut ihana tehdä näitä ohjelmia.
Jotenkin tuntuu omalta pojalta.
Tuntuu, että joka kerta meillä on -
hirmu helppo, vapaa ja halu tehdä yhdessä näitä -
sinun iloksesi ja muitten.
Jumala siunatkoon tämänkin ohjelman.
Minulla lukee täällä muistiinpanoissa, jotka on aina hirmu pitkät.
Aina en saa niistä selväkään.
Tässä lukee 'Raivatkaa'.
No niin. Mitä pitäisi alkaa raivaamaan?
Jeesus aikoinaan sanoi -
"Siitä kaikki tuntevat teidät minun opetuslapsikseni, -
jos teillä on keskinäinen rakkaus."
Ei sanonut 'kun' vaan 'jos'.
Minusta se on niin iso 'jos', -
että sitä ei saisi olla meillä uskovilla toisiamme ajatellessa.
Pitäisi olla "KUN teillä on keskinäinen rakkaus".
Jeesus antoi yhden ainoan käskyn meille, -
jota pitää noudattaa.
"Uuden käskyn minä annan teille, että rakastatte toisianne," -
Ei, että arvostelette toisianne.
Ei, että raivostutte aina toisiin.
Ei.
Vaan, että rakastatte toisianne.
Mitä pitemmälle menee tämä aika -
ja herätyksen odottaminen.
Se herätys lähenee ja lähenee -
mutta ketkä sitä estää, että se ei vieläkään puhkea?
Me uskovaiset.
Meistä jokainen katsoo vain omaan pilttuuseen.
Me ei haluta, että mihinkään muuhun seurakuntaan menee väkeä, -
niistä, jotka tulevat uskoon.
Me halutaan meille, meille, meille.
Jos me rakastetaan toisiamme -
ja tehdään yhdessä työtä nimenomaan rakkaudessa, -
ei katkerana, ei vihaisena, ei kateellisena, -
vaan rakastaen toisiamme, -
niin silloin on kaikki edellytykset herätykseen.
Ja Jeesus voi tulla.
Tämä ajatus on ollut minulla niin kauan.
Itse asiaa siitä yöstä asti, kun tulin uskoon.
Siitä yöstä asti olen rakastanut kaikkia kristittyjä -
kuului ne mihin kirkkokuntaan tahansa.
Marraskuussa tulee 42 tai 43 vuotta siitä, -
kun tulin uskoon.
En ole kertaakaan edes ajatellut, etten haluaisi rakastaa kaikkia kristittyjä.
Taivaassa meillä on vain yksi pyhä yhteinen seurakunta.
Ei siellä ole eri jaostoja.
Tuo kuuluu tuonne ja tuo tuonne. Pannaan tuo vähän kauemmas.
Siellä on vain yksi pyhä yhteinen seurakunta.
Jos minulle on joku tullut joskus sanomaan, -
että haluaisi lähteä luterilaisesta seurakunnasta, -
niin minä sanon "Siunausta sinulle sinne, minne menet".
Tai jos on tulossa luterilaiseen kirkkoon, niin sanon tervetuloa tänne.
Minä en koskaan puhu oppikysymyksistä, -
koska minun ei kuulu niistä puhua.
Lue Raamattua.
Sieltä sinä löydät sen, mikä kuuluu sinulle.
Raamatusta minä olen löytänyt sen, mitä olen kokenut kuuluvan minulle.
Ei luterilaisessa kirkossa ole läheskään kaikki oikein tai hyvää -
mutta ei ole missään muussakaan kirkossa.
Se lohdutuksena sinulle.
Kun tulet uskoon, niin käy eri seurakunnissa, -
eri kirkoissa tutustumassa niihin.
Mene sinne, mikä tuntuu sinulle hyvältä.
Tai kiertele eri seurakuntia lopunikäsi.
Ei siinä mitään.
Kun herätys alkaa, -
minä toivon, että siinä mittakaavassa, kun Jumala haluaa antaa, -
niin siinä meillä on se keskinäinen rakkaus.
Kaloja riittää vaikka kuinka moneen veneeseen.
Ei tarvitse kadehtia ketään muuta.
Kaikilla on sen verran töitä, ja tulee uusia ihmisiä seurakuntiin.
Otetaan heidät ilolla vastaan.
Jos joku haluaa johonkin muuhun seurakuntaan, -
niin toivotetaan ilolla ja siunaten hänet sinne menemään.
Joku sanoi joskus minulle, silloin uskon alussa, -
"Mitenkä kauan sinä vielä meinaat olla tuolla saatanan synagogassa?"
Tuntui tosi pahalta, -
kun olin halunnut rakentaa yhteyttä toiseen seurakuntaan.
Siihen loppui se rakentaminen sen yhteisön kanssa.
Jumala heitä siunatkoon.
Herralta olen kysynyt -
"Mitenkä minun kuuluu olla tai mitä tehdä?"
"Olen valmis menemään mihin seurakuntaan tahansa, -
mihin Sinä haluat minun menevän."
Herra sanoi minulle hyvin suoraan -
"Sinun ei pidä katsoa, mitä saat sieltä luterilaisesta kirkosta, -
vaan mitä voit olla sinne antamassa."
Siitä syystä olen yhä luterilainen.
Mutta arvostan kaikkia kristittyjä, jotka ovat sydämestään kristittyjä -
ei vain ulkonaisesti ja näennäisesti vaan kokosydämisesti.
Jotenkin minusta tuntuu hirveälle, -
kun me rukoillaan herätystä, -
mutta ei elätä sen mukaan, kuin Jeesus haluaisi.
Se estää, siis minä olen silloin estämässä herätyksen tuloa, -
jos minä en voi hyväksyä muita uskovia.
Haluan nyt oikein paukuttaa sinua päähän, -
niin että tajuat, -
että meidän kuuluu raivata Herralle tietä kaikkiin sydämiin.
Ei raivota uskonsisarille ja -veljille, -
että olet väärässä seurakunnassa.
Silloin ei olla Herran asialla.
Jos ihmiset, jotka eivät ole uskossa, näkee meidät sellaisina, -
eivät he haluakaan tulla uskoon.
Katsoppas nyt omaan napaasi. Miltä näyttää? Onko musta?
Tämä on nyt neljäs puhe, mitä me tänään tehdään -
ja minä olen ollut ihan kiltti tähän asti,-
niin sopii nyt vähän kuunnella tämmöistäkin.
Olkoon sitten lakia tai mitä tahansa.
Mutta juuri se laki -
ja kaikki, mitä Raamattu sanoo meille Sanassaan, -
on sitä, mitä meidän kuuluu kuunnella -
ja tehdä Jumalan tahdon mukaan.
Kukaan meistä ihmisistä ei pysty täyttämään lakia, -
kun olemme niin vajavaisia.
Jeesus täytti koko lain.
Hän maksoi sen velkakirjan kokonaan meistä.
Mutta Hän haluaa, että me elämme Jumalan tahdon mukaisesti.
Ajattelen, että silloin Taivaan Isällä on tosissaan sellainen ilo, -
kun Hän näkee, -
että tuhlaajapoika, joka on vuosikaudet ollut omilla reissuillan, -
on tulossa sieltä. Jumala lähtee juoksemaan sinne -
ja sanoo "Jee! Siltä se tulee, tuo poikareppana."
Ja ottaa hänet ilolla vastaan, syliinsä, ja antaa kaiken rakkautensa.
Se vanhempi veli halusi täyttää lain, -
elää lain mukaisesti, -
ja halveksui sitä nuorempaa, joka lähti lätkimään ja hävitti perintönsä.
Että "Minä olen hyvä" ja -
"Minä varmasti saan hirmuisen paljon perintöä".
"Tuo nuori on sellainen hulivili. Kävi naisissa ja muuta söhläsi."
"Ja tulee pyytämään vähän edes ruokaa, -
ja että pääsisi Jumalan, isänsä palvelijaksi."
Isä järjestikin sille juhlat.
"Tämä minun poikani, joka oli kadonnut, on tullut kotiin."
Eikö ole aihetta juhliin?
Niin on myös meidän kaikkien kohdalla.
Kyllä me karkulaisia monet kerrat ollaan.
Ollaan menossa milloin mihinkin suuntaan.
Töpeksitään sen kun keretään.
Kyllä minä sen itsestänikin huomaan.
Mutta se rakkaus -
on se, joka murtaa kaikki muurit.
Se Jumalan antama rakkaus.
Ei sinun rakkautesi riitä, eikä minun.
Jumalan antama rakkaus kestää aina ja riittää aina.
Tartu siihen. Älä ota itseltäsi sitä rakkautta.
Älä ota itseltäsi sitä, että jaksaisit antaa anteeksi -
sille vaikeimmallekin lähimmäiselle.
Pyydä sitä Jumalalta.
Jumala sen asian hoitaa oman nimensä kunniaksi.
Ei sinun nimen vaan Jumalan nimen.
Mutta sitten tämä, -
kun puhuin siitä, -
että me raivataan ja raivotaan ihmisille.
Ollaan raivoissamme -
jotakin toista uskovaa kohtaan, -
joka käsittää asiat vähän erilailla.
Se on hänen ja Jumalan välinen asia, ei sinun ja hänen.
Puhu siitä Jumalalle.
"Jos minä olen väärässä, niin näytä minulle se.
Haluan rakastaa tuotakin lähimmäistä -
vaikka se onkin välillä vähän myrskyllinen.
Mutta samaan porukkaan me kuulutan.
Niitten syntisten porukkaan, -
jotka Jumala haluaa taivaaseen.
Niitten syntisten porukkaan, -
joita varten Jumala lähetti ainoan poikansa -
maksamaan kaikki meidän velat."
Kun Jeesus huusi ristillä "Se on täytetty", -
silloin kaikki täytettiin sinunkin puolestasi.
Sekin paha, mitä joku lähimmäisistäsi on sinulle tehnyt -
tai on sanonut pahasti, ne on sovitettu.
Kaikki on anteeksiannettu.
Sinäkin ystävä, jos olet kuulolla, joka kerran sanoit minulle -
jotain, mikä tuntui pahalta oikeasti, -
en minä sinulle kaunaa kanna.
Minä haluan rakastaa sinua veljenä Kristuksessa.
Joo. No niin.
Mieleeni tulee vielä yksi asia -
Johannes Kastajasta, joka raivasi Herralle tietä.
Se kohta Raamatusta, jossa puhutaan siitä, kun Johannes oli juuri syntynyt.
Isä sanoi, että hänen nimensä on Johannes.
Siellä oli paljon väkeä -
ihmettelemässä sitä, -
kun sinne ei ollut ennen tullut lapsia ja nyt putkahti tämä Johannes.
Simeon menetti siinä puhekykynsä eikä voinut kuin kirjoittaa.
Ne meinasivat, että nimen pitää olla perinteellinen -
ja väittelivät siitä, niin isä kirjoitti, että se on Johannes.
Sen jälkeen isälle palasi ääni takaisin.
Minusta se on niin ihana kohta, kun siinä sanotaan, -
että ihmiset puhuivat, mitäköhän tästäkin lapsesta tulee, -
sillä Herran käsi on hänen päällään.
Tiedätkö, että olen miettinyt, -
ja rukoillut ja toivonut aina, -
että joka ainoan syntyvän lapsen päällä olisi Herran käsi -
ja pysyisi siinä.
Muistan, kun Pekka syntyi. Ensimmäinen ajatus oli, -
en ollut uskossa edes, -
mutta sanoin Jumalalle "Ota Sinä se omaksesi.
En minä sitä omista. Se on Sinulle ja Sinun."
Kun Juha syntyi, niin samat rukoukset.
Se on Sinun. Rakasta ja auta sitä.
Pidä huolta.
Molemmat on heti synnyttyään annettu Jumalalle.
Ei aina ole pojillakaan ollut helppoa.
Mutta tiedän, että silloinkin, kun minä en tiedä, mitä ne tekee, -
tai missä ne on, ovat jo aikuisia miehiä hyvinkin.
Tai lapsenlapset.
Jumala tietää -
joka ainoan niiden teon, joka ainoan askeleen.
Ainakin osa heistä on jo nyt palvelemassa Herraa -
omilla lahjoillaan.
Se tuntuu mahdottoman ihanalle.
Jotenkin tuntuu, että se on minulle niin suuri asia.
En ole osannut olla hyvä äiti.
Minun äiti opetti minulle iltarukoukset, -
vei kirkkoon -
ja lauloi hengellisiä lauluja pitkin päivää.
Minä en tehnyt näistä mitään omien lasteni kanssa.
Itse uskoin. Uskoin Taivaan Isään, -
uskoin Jeesukseen mutta se ei ollut elävää uskoa.
En tajunnut sitä, että Jeesus on minunkin synnit sovittanut.
Vasta sitten, 24. päivä marraskuuta -
vuonna -78 -
tajusin, minun silmät aukesivat näkemään, -
että Jeesus on minunkin synnit sovittanut -
ihan viimeistä piirtoa myöten.
En ikinä vaihtaisi tätä elämää mihinkään muuhun.
Vaikka on vaikeatakin välillä, -
ei tämän parempaa voi olla olemassakaan, kuin tämä elämä.
Tämä on niin ainutkertainen ja ainutlaatuinen.
Jumala on antanut minulle armon -
olla työtoverinaan.
Olen parantunut monista sairauksista.
On auttanut niissä raha-asioissa.
En muista kaikkea -
mutta hirveän paljon Jumala on tehnyt meidän elämässä.
Sekin, että Tasi on ollut uskossa jo kolmisenkymmentä vuotta -
ja on ollut minulla autokuskina. Tämä on ollut meille yhteinen työ.
Nyt Tasi sairastaa ehkä aika vaikeasti.
Aivoja tutkittiin juuri tänään.
Autolla ajo on loppunut.
Tasi ei enää jaksa.
Minä mielelläni kulkisin muuallakin vielä -
mutta minulla ei ole tietoa, miten pääsen.
Minä en itse aja ja auto myytiin muuten tänään.
Tämmöistä se on, mitä tarkoitan.
Raivatkaa Herralle tie.
Me raivotaan uskonsisarille ja -veljille -
eikä raivata yhdessä tietä Herralle.
Rakkaus on se, joka murtaa kaikki muurit.
Se on ainut, joka murtaa kaikki muurit.
Rakkaus Jumalaan ja rakkaus lähimmäisiin -
siihen vaikeimpaankin.
Sen takia, kun aloitan päivän, -
herään yöunilta, -
niin ensimmäisenä kiitän Taivaan Isää.
Siitä se päivä alkaa.
En välttämättä puhu näillä sanoilla, -
mutta Jumala tietää, että ajatuksissani on tämä; -
"Jos vaan voit, niin haluan olla tänä päivänä Sinun käytössäsi -
jollakin tavalla, edes pikkuriikkisen verran."
Vaikka täytän nyt 80 vuotta -
ei ole mieleenikään tullut, että ajattelisin jäädä eläkkeelle.
Tämähän on ihanaa, että saan puhua sinulle, -
ja sinä kuuntelet ja kuulet, ja kuulet Jeesuksen sieltä takaa.
Sen Jeesuksen äänen, joka sanoo sinulle -
"Anna anteeksi niillekin, jotka ovat sinua vastaan rikkoneet".
Jeesuskin on sinulle anteeksiantanut.
Tämmöisiä asioita minulla nyt oli.
Niistä omistakin lapsista, kun ne syntyi: -
Mitähän tästäkin lapsesta tulee? Jumala tietää.
Ja Jumala pitää huolen joka ainoasta lapsestaan -
ja rakastaa joka ainutta.
Jää siihen armoon ja siihen rakkauteen, -
että he yhtä olisivat, sinä ja minä, -
että maailma uskoisi ja ymmärtäisi, -
että Isä, sinä olet minut lähettänyt.
Sinä olet minun.
No hei.
Jos haluat tulla tukemaan työtäni TV7 evankelistana, -
niin tervetuloa mukaan.
Ruudussa näkyy tukinumero, -
mihin voit lähettää lahjasi Herran käyttöön ja Herran työhön.
Jumala sinua siunatkoon.
Tekstitys: A. Eskola