Hei. Kiva, kun olet siellä katsomassa Eliinan eväitä.
Nämä minun eväät ovat aika erikoisia.
Välillä ne on vakavia, välillä höpsöjä ja kaikenlaista.
Olen varmasti luonteeltanikin sellainen.
Yleensä enimmäkseen nauravainen ja iloinen.
Jos mökötän, niin se Heta, josta viimeksi kerroin, -
jolle kerron murheitani, kun haukun Tasia, -
hän sanoo, että kellonsa voisi tarkistaa siitä, -
koska puolessa tunnissa asia on selvä.
No, ei me tarkistettu sitä.
Heta lähetti välillä lapsensa minun luokse, -
ukkonsa minun luokse hoitoon.
Me oltiin oikein hyviä ystäviä. Jos kuulet tämän, -
niin kiitos siitä ystävyydestä, mitä sain teidän perheeltä.
Se oli tosi mahtavaa.
Rukoillaan tässä ensin.
Kiitos Taivaan Isä siitä, että olet tälläkin hetkellä meidän kanssa.
Sinä siunaat niitä ihmisiä, joiden kanssa olen ollut töissä.
Ensimmäiseksi nyt Anttia, -
kun meillä on ollut hyvin kivaa alusta asti yhdessä.
Kaikkia minun hoitolapsia.
Erityisesti Sirua, josta tuli minulle äärettömän rakas.
Minä luulen, että jotakin tapahtui, kun lähdin töihin.
Oli tarkoitus, että saat käydä meillä milloin haluat -
mutta niin ei ole käynytkään.
Paljon olet minun mielessä. Olet minulle äärettömän rakas.
Ja kaikkia minun työtovereita Ulvilasta.
Tampereella oli ystäviä ja koulukavereita.
Mitäs sitten? Evankelista, eikun joo.
Evankelistakurssilla olin opettajana yhteen aikaan, -
kun tuntui, että olisi kiva kokeilla.
Ne oli ihania.
Ja ensiapuryhmää.
Ja kaikkea mahdollista, mitä olen saanut aikaiseksi tässä elämässä.
Minulla on joka paikassa ollut hirmu kiva olla.
Olen aina nauttinut työstäni, on se ollut mitä tahansa.
Erityisen tärkeätä minulle oli se, kun sain olla Kuopiossa, -
Harjamäessä vastaanotto-osastolla mielisairaalassa.
Osastonhoitaja sanoi minulle aina kun uusi tuli, että -
"Mene sinä sen kanssa juttelemaan. Sinulle ne puhuu kuitenkin."
Ja niin ne puhui.
Minä kerroin lääkärille ja he saivat oikeat lääkkeet.
Olen nauttinut tästä elämästä ja työstä -
ja kotiäitinä olemisesta hirveän paljon.
Nyt en pääse edes alkurukoukseen asti, niin aloitetaan siitä rukouksesta.
Kiitos Herra, että Sinä olet kokoajan tässä mukana -
ja että meistä jokainen saa ajatella, mistä on tullut tähän hetkeen.
Onko ollut vaikeita töitä tai kivoja töitä -
tai raskaita töitä.
Tai töitä, joita tekisi mielellään vieläkin.
Me kiitetään niistä jokainen omassa elämässämme.
Niistä tehtävistä, mitä Sinä olet meille antanut.
Ennen kaikkea siitä, että ollaan tultu uskoon -
ja ollaan saatu olla Sinun hommissa mukana.
Jokainen omalla paikalla, omalla tavalla.
Ja että Sinä käytät meitä meidän persoonallisuuden mukaan -
ja haluat siunata jokaisen päivän.
Myös me halutaan joka päivä pyytää Herralta sitä, -
että oltaisiin puhtaita Sinun käyttöön, -
että käyttäisit meitä tavalla ja toisella.
Sinulle jätämme myös tämän puheen. Tapahtukoon Sinun tahtosi. Aamen.
Meidän Topi, joka on Kansan Raamattuseuran Kuopion työntekijä, -
on hirmu kiva poika.
Topin kanssa aina välillä me tehtiin puheita You Tubeen meillä kotona.
Tasi oli silloin vielä niin hyvässä kunnossa, -
että jaksoi laittaa lämpimiä voileipiä. Niillä me herkuteltiin.
Sitä ennen tehtiin puheita.
Kun kuulin tästä, niin sanoin "Minä haluan kanssa -
sinne maailmannapaan".
Siellä on keskellä toria tiiliskivistä tehty ympyrä.
Siinä lukee 'maailmannapa'.
Kerran kuulin, että jossakin seurakunnassa -
Simojoen Pekka oli ollut puhumassa.
Siellä olikin ollut savolainen pappi.
Se oli vääntänyt niin kuin minäkin väännän.
Pekka oli maininnut jotakin, että Heinosen Eliinakin vääntää savoa.
Ihmiset oli huudellut sieltä, että Eliina on tulossa meille lauantaina.
Se oli sanonut "Älkää vaan menkö sinne, -
muuten kukaan ei halua taivaaseen".
Kun kuulin sen, soitin Pekalle. "Kuule, olet sanonut näin.
Kun ne kuulee, että Jumala on kaikkien päällysmies, -
silloinhan tulee hirveä ryntäys taivaaseen."
Olen ihan samaa mieltä edelleenkin.
Kun me kuullaan Jeesuksesta ja Jumalasta oikeita asioita, -
kun ihmiset tajuaa sen..
Siinä on vaan joku lukko, että kaikki ei tajua.
Ne ei älyä sitä tehdä. Mutta kun ne tajuaa sen, -
tai, kuten sanotaan, on tosi kyseessä, -
on joku vaikea sairaus, on joku läheinen kuollut -
tai jotakin muuta, -
niin ne todella haluavat sinne Jumalan luokse paratiisiin, -
jossa Jeesus on odottamassa.
No niin. Siellä piti olla tämmöinen juttu, -
johon oli ilmoittautunut peräti yhdeksän seurakuntaa.
Niitä oli vain kerran viikossa eikä niissäkään paljon väkeä.
Mutta kuitenkin -
niihin koulutettiin ihmisiä, siihen ihmisten kohtaamiseen.
Topi aina soitti minulle, että "älä sinä tule sinne, -
kun osaa nämä asiat muutenkin."
Minä en niissä ollut. Kerran kävin pelastusarmeijalla puhumassa -
ja kerran torilla.
Tästä torireissusta haluan sinulle kertoa.
Se oli aika jännä -
ja aika erikoinen.
Voin sanoa, ettei minulle ole niin tapahtunut koskaan.
Siellä oli hirmu kiva poika, Miska, -
oikein ilonpisara.
Minä olin pyytänyt häntä lähtemään syömään minun kanssa, -
kun minun ystävät, Pirjo ja Matti -
tekevät lohikeittoa torilla joka päivä.
Me käytiin sopalla siellä ja -
tultiin takaisin siihen meidän kopperolle.
Vähän aikaa katselin siinä, että hiljaista on.
Ei ketään oikein näkynyt, ei kukaan ollut tulossa.
Yhtäkkiä silmäni pysähtyivät.
Siellä on sellainen ravintola, kun Salakavala.
Siellä on mahtavia leivoksia -
ja sinne on ihana langeta aina.
Niillä oli kesäterassi siinä.
Se oli tämän muotoinen, aika iso alue.
Ne oli peitetty jollakin paperilla.
Yhtäkkiä minä katsoin siitä, -
että siinä luki jotakin lasten nälästä.
En muista sitä sanatarkasti -
mutta pyydettiin apua lasten nälkään.
Se pysäytti minut kertakaikkisesti, -
koska monta kuukautta aiemmin oli Jumala puhunut minulle, -
että minun pitää ruveta antamaan niille lapsille ruokaa, -
joilla sitä ei ole.
Meilläkään ei ole pahemmin rahaa ollut, -
koronat ja syövät ja muut sotki sen, -
mutta ajattelin, että aina muutama kymppi liukenee.
Aina, kun katsoin telkkarista joka ainoan ohjelman, -
missä puhuttiin näistä lapsista, niin tuli 'tämä ei ole se'.
Kun näin siellä isolla tekstillä 'nälkäisille lapsille', -
en muista, miten se oli sanatarkasti, -
silloin se kolahti.
Tiesin, että tuonne minun kuuluu mennä.
Tämä on se porukka, johon minun kuuluu antaa se muutama kymppi.
Niin minä lähdin pyörätuolilla niin kovasti kun ikinä jaksoin.
Miska lähti perään, että 'mitähän se nyt tekee?'.
Kauhuissaan varmaan oli.
Minä menin sinne. Siellä oli kaksi naista.
Olivat pukeutuneet ei-suomalaisittain.
Niistä näki, että ne on jostakin muualta.
En halua sanoa niitten nimeä, ketkä keräsivät rahaa -
mutta se on ehdottomasti oikein -
eikä mikään erikoisjengi, joka salassa kerää.
Minä siinä jotenkin sanoin heille ihan suomeksi -
tai savoksi, kun sanotaan suoraan, -
mikä minun asia on, ja Miska käänsi näille naisille sen.
Sanoin, että nyt olen sellaisessa paikassa, -
että tätä minun kuuluu tukea. Jumala on sanonut niin.
Me puhuttiin siinä vielä lisää ja -
pyysin heitä tulemaan meidän teltalle juttelemaan lisää.
Niin he lähtivät molemmat mukaan.
Sitten kun me oltiin siellä ja juteltiin, -
kerroin, että olen uskossa -
ja minun Herra on Jeesus Kristus.
Kysyin heitä molemmilta erikseen "Kuka on sinun Jumalasi?".
Molemmat sanoivat "Budha".
Sanoin "Budha on kuollut -
ja Budha ei ole koskaan ollut oikea jumala.
On vain yksi ainut Jumala, joka on olemassa.
Elävä Jumala, -
joka elää iankaikkisesta iankaikkiseen.
Hän on antanut ainokaisen Poikansa, -
ettei yksikään, joka häneen uskoo, joutuisi kadotukseen, -
vaan saisi iankaikkisen elämän."
En tiedä, mitä kieltä Miska puhui.
Osittain englantia ja osittain jotain muuta.
Mutta hirmu hyvin tuntui ymmärtävän ne naiset sen Miskan puheen -
ja kuuntelevan sitä kanssa.
Jonkin aikaa me siinä oltiin ja juteltiin.
Sitten tuli sellainen hetki, että kysyin, sanoin -
"Jumala tarkoituksella laittoi teidät tähän torille just nyt.
Olen rukoillut, että näytä minulle se, -
minne minun kuuluu nälkäisiä lapsia ruokkia."
Se oli suoraan niin kuin vetonaula minulle.
Minut vedettiin heidän luo.
Sen seurauksena kysyin toiselta naiselta ensin "Haluatko sinä -
ottaa Jeesuksen vastaan omana Herranasi ja Vapahtajanasi?"
Hän vastasi "haluan".
Sitten kysyin toiselta ja vastaus oli sama.
Sitten siunasin ne naiset siinä -
ja kiitin siitä, että Jeesus otti heidät omakseen -
ja pitää heistä huolen loppuun asti, perille asti.
Sitten se loppui.
He keräsi sieltä mainoksensa ja lähtivät pois.
Minä ajattelin, että aika hieno juttu sattumaksi.
Että olin siellä juuri silloin.
Juuri vähän ennen, kun me Miskan kanssa tultiin syömästä, -
ne naiset oli tullut siihen.
Ja heti, sen jälkeen kun me oltiin puhuttu, -
he keräsivät kamppeensa ja lähtivät pois.
Miska antoi heille puhelinnumeronsa. En tiedä ovatko ottaneet yhteyttä, -
kun en muista Miskan sukunimeä. Mutta suloinen poika.
Ajattelin siinä sitä vaan, -
että ei siinä mennyt kauan aikaa -
eikä ne ollut siinä vielä, kun me lähdettiin syömään Miskan kanssa.
Olivat siinä vasta, kun me tultiin syömästä -
ja sitten näin sen tekstin siellä.
Lähdin niin nopeasti, kuin jaksoin tätä pyörää polkea -
tai tyrkkiä tai pyörittää.
Menin puhumaan sinne ja Miska tuli onneksi perästä, kun osasi kääntää.
Näin tapahtui silloin.
Jotenkin tuntuu, että Jumala tekee suuria ihmeitä monesti.
Ja haluaa tehdä yhä enemmän niitä meidän tavallisten uskovien kautta.
Ei tarvitse muuta kuin sanoa Herralle "Tässä olen. Lähetä minut."
En minä ollut suunnitellut, että ne naiset tulee sinne -
Salakavalan aitoihin nojailemaan.
Enkä mitään muutakaan.
Kun näin ne sanat siellä, jotka minua oli puhutellut monta kuukautta, -
ja ensimmäisen kerran näin ne siitä, -
niin se oli kuin sähköisku, joka meni lävitseni.
Tämä on se järjestö, mitä minun pitää ruveta tukemaan.
Kyllä sieltä on tullut kiitoskorttikin, että olen liittynyt heidän tukijaksi.
Minusta meillä oli aika kiva torireissu.
Sitten kun tuli syksyisempikeli, -
niin niitä iltoja ei oikeastaan enää tehty, -
tai päiviä.
Muissa en ollut mukana.
Kuulin, että siellä oli aina joku ollut pitämässä jotakin.
Mutta ainakin ajattelen sitä...
Meinasin sanoa, ettei siellä suuria tapahtunut.
Paitsi että tapahtui maailman suurin ihme niitten naisten kohdalla.
Vaikka ei mitään muuta olisi tapahtunut viime kesänä -
siellä 'maailmannavassa', -
niin siellä on Jumala, -
joka haluaa, että joka ainut ottaisit Hänet vastaan.
Jeesus itse sanoo Sanassaan -
"Ei kukaan tule minun tyköni, ellei Isä häntä vedä"
Minusta on niin tärkeätä, että me tajutaan se, -
että Isä on se, joka vetää meitä -
erilailla eri elämänvaiheissa, -
eri tapahtumissa, suruissa ja iloissa.
Jos on esimerkiksi huonoja ihmissuhteita, -
niin luokseen, lähemmäs itseään, -
että me löydettäisiin Jeesus, -
joka on kaikki synnit sovittanut.
Joka julistaa synninpäästön meille joka ainut kerta.
Sen takia on tärkeää, että meillä on se usko.
Usko taivaalliseen Isään -
maailmankaikkeuden Luojaan, -
joka voi kaikki.
Ei ole sellaista asiaa, jota Jumala ei pystyisi tekemään.
Ei niin pientä, eikä niin suurta.
Jumala on kaikkivaltias.
Jumala on.
Jumala on itse sanonut, että Hänen nimensä on "Minä olen".
Jeesus, Jumalan poika, sanoo "Minä olen tie.
Minä olen totuus. Minä olen elämä.
Minä olen elämänleipä."
En muista kaikkea -
mutta 'Minä olen' on Jumalan nimi.
Jeesus sanoo olevansa Jumala.
Silloin kerran Golgatan ristillä Jeesus kuoli sen kuoleman, -
joka kuuluisi meistä jokaiselle.
Siinä sinun syntisi sovitettiin.
Siinä ne on maksettu.
Velkakirja on lunastettu.
Jos sinä turvaat Jeesukseen, -
ja siihen, että Hän on valmis ottamaan sinut omakseen.
Oikeastaan itseasiassa odottaa, että saisi ottaa sinut omakseen.
Hän ottaa, kun vaan myönnyt.
Minusta monesti uskosta tehdään synkkää.
Se on maailman ihanin asia ja paras asia.
Ja ainut asia, joka voi pelastaa meidät.
Vaikka olisit maailman suurin syntinen, -
niin Jeesus on nekin synnit sovittanut.
Sano vaan "Tässä minä olen.
Haluan kuulua sinulle.
Tapahtukoon Sinun tahtosi minunkin elämässä.
Anna minulle anteeksi kaikki, mitä olen tehnyt väärin.
Joka ainut asia.
Tapahtukoon Sinun tahtosi. Aamen."
Sanon vielä, kun on pikkuisen aikaa, -
että minun elämästä on tehty kirja 'Eliina Heinonen ― Evankelista'.
Olli Karhi on tehnyt sen.
Se on oikeasti elämänkertakirja.
Kun Olli ei meinannut päästä alkuun sen kirjan kanssa, -
niin hän soitti minulle ja sanoi ettei tule mitään.
Vaikka hän menee kahdeksalta aamulla kirjoituskoneen eteen -
ja yrittää tehdä sitä, niin mitään ei tule.
Minä näin sellaisen villalankakerän, josta näkyi langanpätkä.
Sanoin "Kuule. Kun sinulla on pöydällä se villalankakerä, -
niin siinä on jo se naru. Ala vaan siitä vetämään. Sieltä se tulee."
Olli sanoi "Hyvähän se on Kuopiossa sanoa, että vedät vaan narunpäästä".
Mutta siitä se kirja tuli.
Halusimme ehdottomasti ottaa siitä uuden painoksen, -
tai siitä on otettu jo muutama painos alussa.
Sitten ajattelimme, ettei ihmiset enää halua sitä ostaa.
Niin kuin tiedätte, miten avoin minä olen, -
niin kerron siinä kaikista mahdollisista jutuista -
yhtä avoimesti kuin muulloinkin, -
juuri siksi, että ihmiset löytäisivät siitä avun.
Monet ovat tulleet uskoon sitä lukiessaan.
Monilla on ollut avioero joko vireillä tai jopa voimassa, -
tai asumusero, ja kirjan luettuaan he ovat menneet uudelleen yhteen.
Monet ovat päässeet juomisestaan, ja kaikenlaista, -
mikä vaan mahtuu elämään.
Nyt en muista kirjan hintaa tarkalleen -
mutta kirjaa myy meidän miniä -
heidän musiikkibändin hyväksi.
En usko, että tylsistyt sen kirjan kanssa.
Mitä vielä sanon? Sen, että yksi minun ystävä sanoi, -
ettei sen lukemista kannata aloittaa illalla, -
koska se on pakko lukea yhteen menoon.
Aloita aamulla ja lopeta illalla.
Siinä oli vielä semmoinen juttu, -
että olin jo tehnyt mielestäni kaiken valmiiksi, -
kun yhtäkkiä muistin. Oltiin Tasin kanssa saunassa, -
kun tajusin yhden jutun, mikä minulla on ollut.
Sanoin "Kuule, se minun rakkausjuttu, kun rakastuin toiseen mieheen.
Se pitää olla kirjassa." Tasi sanoi, että mieti nyt vähän.
Hän tarkoitti paria viikkoa.
Minä mietin yön yli ja sitten soitin Ollille -
"Mulla olisi tämmöinen. Jos se ei tule kirjaan, niin kirjaa ei julkaista."
Minä olen hyvin avoin.
Yksi ystäväni on joskus sanonut, että hän on mielestään avoin -
mutta Eliina on suorastaan levällään.
Jatketaan tällä tavalla Eliinan eväitä.
Hei hei nyt. Jatketaan kohta.
No hei.
Jos haluat tulla tukemaan työtäni TV7 evankelistana, -
niin tervetuloa mukaan.
Ruudussa näkyy tukinumero, -
mihin voit lähettää lahjasi Herran käyttöön ja Herran työhön.
Jumala sinua siunatkoon.
Tekstitys: A. Eskola