No hei. Täällä me vaan vietetään joulunaikaa vielä.
Nyt on 29. päivä joulukuuta. Kohta alkaa uusi vuosi.
Saamme rukoilla ja rukoillaan nyt tässä.
Kiitos Herra tästä vuodesta, mikä meillä on ollut, -
ja kaikesta, mitä siinä on ollut.
On voinut olla paljonkin vaikeita asioita. On tämä korona, -
joka on muuttanut maailman myllerrykseksi.
Tuntuu, että tulee uusia aaltoja jatkuvasti. Ne pelottavat.
Ihmiset ovat joutuneet olemaan hirveän tiukalla, -
kun eivät näe rakkaitaan ja ystäviään, eivätkä voi käydä missään.
Kiitos tästä vuodesta joka tapauksessa.
Sinä tiedät, missä me eletään.
Kun maailma on mennyt tällaiseksi, niin Sinä haluaisit pysäyttää -
tämmöisen maailmanelämän, mitä me tänä päivänä elämme -
ja kutsua meidät uuteen vuoteen, kokonaan uuteen vuoteen, -
jossa meillä on armo aloittaa alusta Sinun kanssa.
Tapahtukoon Sinun tahtosi Jeesuksen nimessä. Aamen.
Olen tällä kertaa ajatellut puhua aiheesta 'Rikas vai rakas'.
Minulla on tässä kohta, jossa puhutaan rikkaan miehen elämästä.
Markus 10, ja tämän yläotsikko on 'Voiko rikas pelastua?'.
"Kun Jeesus lähti jatkamaan matkaansa, -
muuan mies tuli juoksujalkaa, polvistui hänen eteensä ja kysyi: -
'Hyvä opettaja, mitä minun pitää tehdä, -
jotta perisin iankaikkisen elämän?'
Jeesus vastasi hänelle: 'Miksi sanot minua hyväksi?
Ainoastaan Jumala on hyvä, ei kukaan muu.
Käskyt sinä tiedät: älä tapa, älä tee aviorikosta, älä varasta, -
älä todista valheellisesti, -
älä riistä toiselta, kunnioita isääsi ja äitiäsi.'
'Opettaja, kaikkea tätä olen noudattanut nuoresta pitäen', -
vastasi mies.
Jeesus katsahti häneen, rakasti häntä ja sanoi: 'Yksi sinulta puuttuu.
Mene ja myy kaikki, mitä sinulla on, ja anna rahat köyhille, -
niin sinulla on aarre taivaassa. Tule sitten ja seuraa minua.'
Mies synkistyi näistä sanoista.
Hän lähti surullisena pois, sillä hänellä oli paljon omaisuutta.
Jeesus kääntyi, katsoi opetuslapsiinsa ja sanoi: -
'Kuinka vaikea onkaan niiden, jotka paljon omistavat, -
päästä Jumalan valtakuntaan!'"
Tässä oli kunnollinen mies, -
joka noudatti Jumalan käskyjä.
Hän halusi kuulua Jeesukselle, -
mutta raha vei voiton.
Raha oli tärkeämpi kuin Jeesus.
Hän lähti itkien pois.
Olen muista evankeliumeista etsinyt tätä samaa kohtaa -
mutta tämä on ainut, jossa sanotaan: -
"Jeesus katsahti häneen, rakasti häntä".
Jeesus rakastaa joka ainutta meistä.
Kun se mies käänsi selkänsä Jeesukselle, -
Jeesus oli äärettömän surullinen.
Sen takia tuntuu vaikealle se, että raha on meille niin tärkeä.
Puhun myös itselleni.
Että olisi niin kuin Raamatussa sanotaan: -
"kun meillä on elatus ja vaatteet, niin tyytykäämme niihin."
Ei ne rikkaudet. En edes lottoa.
En edes osaa ajatella isoja rahoja.
En halua miljonääriksi.
Jos hakisin ohjelmaan ja Jaajo kysyisi: "Haluatko miljonääriksi?"-
niin sanoisin: "En halua". Ei siis kannata hakea siihen ohjelmaan.
Meillä on se tarpeellinen ja joskus saa ylimääräistä herkkua.
Minulla on muuten ihan uusi mekko päällä.
Tämä vihreä on vanha, mutta joululahjaksi sain Merviltä, -
Juhan vaimolta, tämmöiset korvikset.
Eikö ole uskomattoman nätit?
Totta kai tähän piti laittaa jotain vihreää.
No niin. Minä olen tällainen turhamainen.
Olen kiittänyt Herraa siitäkin, että Hän on tehnyt minusta -
tällaisen turhamaisen Eliinan, joka haluaisi aina olla nättinä.
Siinä ei ole iällä tai kiloilla mitään merkitystä. Kaikki on ihan hyvin.
Jatkan täältä.
"Jeesus kääntyi, katsoi opetuslapsiinsa ja sanoi: -
'Kuinka vaikea onkaan niiden, jotka paljon omistavat, -
päästä Jumalan valtakuntaan!'
Opetuslapset hämmästelivät hänen sanojaan, mutta Jeesus jatkoi: -
'Lapseni, Jumalan valtakuntaan on todella vaikea päästä.
Helpompi on kamelin mennä neulansilmästä -
kuin rikkaan päästä Jumalan valtakuntaan.'"
Kameli neulansilmästä?
Olen monen kuullut selittävän, -
että aikoinaan Jerusalemissa on ollut portti, jonka nimi on ollut Neulansilmä.
Siitä kameli just ja just mahtui sisälle.
Sellaista porttia ei kuulemma ole ollut koskaan, missään -
Jerusalemissa eikä muuallakaan. Se on tätä Jeesuksen huumoria.
Hän liioittelee reilusti, että ihmiset tajuaisivat, mistä on kysymys.
Vaikka olisi kuinka iso neula, -
niin neulansilmästä ei mahtuisi pieninkään kameli.
Minä en saa enää edes lankaa neulansilmästä läpi -
saatikka sitten kamelia.
Minusta se on niin kuin Jeesuksen vitsi.
"Ettekö te tajua, että se on mahdottomuus?"
Sitten Hän jatkaa: -
"Opetuslapset olivat yhä enemmän ihmeissään ja kyselivät toisiltaan: -
'Kuka sitten voi pelastua?' Jeesus katsoi heihin ja sanoi: -
'Ihmiselle se on mahdotonta, mutta ei Jumalalle.
Jumalalle on kaikki mahdollista.'"
Ajattele. Kenenkään ihmisen, -
oltiin me ketä tahansa, on mahdoton pelastua.
Ei tarvitse mennä neulansilmän läpi eikä muusta.
Meille on mahdottomuus pelastua, -
mutta Jumalalle on mahdollista pelastaa -
heikoinkin, huonoinkin, köyhinkin, rikkainkin, -
joka oikeasti sydämestään haluaa kuulua Jeesukselle.
Ei ole niin suurta kroisosta maailmaan syntynyt, -
että hän rahojensa kanssa taivaaseen menisi.
Tänne saa jättää kaiken, kaikki ansionsa, -
sinne Golgatan ristin juurelle. Talot, tavarat ja rahat -
ellei älyä antaa niitä köyhille, -
joille ne kuuluisivat Jeesuksen opetuksen mukaan.
Näin on.
Silloin, kun oli se 90-luvun lama, -
meidän hyvillä ystävillä oli kauppaketju.
En sano sen nimeä, sillä minusta sitä ei kuulu sanoa.
Heillä oli myös Kuopiossa kauppa.
He antoivat hirveästi rahaa Herran työhön.
He aloittivat työnsä torikauppiaina.
Ensimmäinen lapsi oli syntynyt, -
ja hän oli pärekorissa siinä toripöydän vieressä.
Vietti siellä päivänsä niin kuin isä ja äitikin.
He myivät tavaraa -
ja koko ajan tuli rahaa enemmän ja enemmän.
Hirveän paljon esim. lähetystyöntekijöitä oli heillä -
viettämässä lomaansa, kun tulivat Suomeen.
He jakoivat omastaan jakamalla.
Jotenkin tuntui, että laman aikaan -
niissä kaupoissa, mitä he omistivat, tulot vain lisääntyivät.
Se oli yksi Jumalan ihme.
He olivat valmiit jakamaan omastaan köyhille -
ja tarvitseville.
Ja ennen kaikkea rakkautta, -
sitä he olivat valmiit jakamaan myös meille.
Ihmiselle pelastuminen on mahdotonta, -
mutta ei Jumalalle. Jumalalle on kaikki mahdollista.
Vaikka olisit maailman suurin syntinen, -
Jeesus rakastaa sinua.
Hänen puoleltaan tie on auki taivaaseen, -
jos otat Hänet vastaan.
Muuta tietä ei ole.
Minulla on yksi ystävä, joka pitää yllättävän paljon minuun yhteyttä.
Kun tapasimme ensimmäistä kertaa vuosikymmenien jälkeen, -
kerroin, että olen tullut uskoon -
ja että kierrän ympäri Suomea kertomassa Jeesuksesta.
Hän selvästi seurasi minua koko ajan, minun käyttäytymistä, -
miten olin ja juttelin ja muuten.
Kun olimme pois lähdössä, hän sanoi: -
"Sanon sinullekin kädestä näkemiin, vaikka olenkin ateisti."
Minua huvitti se, mutta hän tuli sanomaan minulle näkemiin -
ja ilmoittamaan oman kantansa.
Minä hymyilin ja sanoin: "Taivaan Isän siunausta sinulle".
Ja tiedättekö, minä en ole päässyt tästä ihmisesti irti millään.
Hän on niin paljon minulla mielessä, jatkuvasti rukouksissa.
Tunnen hänet enkä halua, että niin ihana ihminen joutuu kadotukseen.
Olemme nyt muutaman kerran tavanneet, ja aina jutellaan.
Meillä on hyviä asioita, joista puhumme.
Hänen puolisonsa kuoli vasta, ja hän joutui luopumaan kodistaan -
ja menemään pieneen asuntoon.
Sieltä hän otti yhteyttä minuun -
ja kertoi, että kuulo on hänellä melkein hävinnyt.
Sanoin, että minulta tulee uusi sarja telkkariin, että jos katsoisi niitä.
Hän on lukenut minun elämänkertakirjan.
Olen kertonut hänelle Jeesuksesta.
Hän tietää oikean tien, mutta hän on ateisti.
Mihin ruumis kaatuu, siihen se maatuu.
Se on sillä selvä, hänen mielestään.
Muutama päivä sitten... Olen miettinyt häntä siitä asti, -
kun kuulin, että hänen puolisonsa on kuollut.
Olen jatkuvasti muistanut häntä. Minulla on hätä hänestä.
Minä tykkään hänestä. Hän on ihana ihminen.
Jeesus tykkää hänestä vielä enemmän.
Mutta hän ei halua kuulla.
Ajattelin, että minä ainakin yhden kerran soitan hänelle -
ja sanon, ettei keskeytä minua.
"Nyt minä puhun sinulle ihan koko sydämestäni -
sen, mihinkä minä uskon.
Me kuollaan mutta minä uskon, kuten uskontunnustuksessa sanotaan, -
minä uskon kuolleitten ylösnousemukseen -
ja iankaikkiseen elämään.
Ja sen, että on olemassa kadotus. Sinne joutuu ne, -
jotka eivät huoli, halua ottaa pelastusta vastaan."
Minä ihan pyydän, että rukoilet tämän ihmisen puolesta.
Että hän ei pääsisi rauhaan -
vaan nytkin, koko ajan olen hänen mielessään, niin kuin hän sanoi.
En sanonut, että hänkin on minun mielessä ja rukoilen hänen puolesta.
Hän on ollut minulle tärkeä sieltä nuoruudesta asti.
Haluan, että hänkin on kerran siellä Taivaan kodissa.
Jatketaan sitten eteenpäin.
Täällä opetuslapset kyselevät tulevaa palkkaansa.
"Silloin puuttui Pietari puheeseen..." Totta kai Pietari.
Hän on aina ensimmäisenä menossa joka paikkaan.
"...ja kysyi: 'Entä me?
Me olemme luopuneet kaikesta ja seuranneet sinua."
Jeesus vastasi: 'Totisesti: kuka ikinä minun tähteni -
ja evankeliumin tähden on luopunut talostaan, veljistään -
tai sisaristaan, äidistään, isästään tai lapsistaan tai pelloistaan, -
hän saa satakertaisesti: nyt, tässä maailmanajassa, taloja, veljiä -
ja sisaria, äitejä ja lapsia ja peltoja -- tosin myös vainoa --
ja tulevassa ajassa hän saa iankaikkisen elämän.
Mutta monet ensimmäiset tulevat olemaan viimeisiä -
ja viimeiset ensimmäisiä.'"
Tuntuu niin tutulle ja ihmismäiselle tuo Pietarin kysymys.
Kun me ollaan luovuttu ihan kaikesta, mitä me siitä saadaan?
On palkka kyseessä aina.
Niinhän he luopuivat tosiasiassa.
Jeesus kohtasi heidät, kun he olivat kalastamassa.
Olivat koko yön olleet. Kaksi kalastuskuntaa.
Ei sintin sinttiä ollut tullut verkkoihin.
He tulivat rantaan, puhdistivat verkkojaan ja korjasivat niistä reikiä.
Kun niitä veneitä oli kaksi siinä, -
niin Jeesus olisi voinut mennä jompaankumpaan.
Jeesus varmasti tunsi Pietarin sisintä myöten jo siinä vaiheessa -
ja Pietarin veneeseen halusi mennä.
Olen varma, että jos Jeesus ei olisi mennyt siihen, -
niin eihän Pietari olisi kuuntelemaan jäänyt.
Ei kehdannut sanoa Jeesukselle: "En lähde. Menen nukkumaan."
Niin Pietari oli pakosta kuulemassa siinä veneessä, -
kun Jeesus puhui kansalle.
Pietari ei mahtanut sille mitään, -
että hän kuuli ne puheet sydämellään.
Kun he heittivät uudelleen verkot, -
niin kalat nipin napin mahtuivat kahteen veneeseen.
Siinä on yksi hyvä opetus.
Se ettei kalasteta ihmisiä herätyksen aikanakaan seurakunnille -
vaan Jeesukselle.
Jokainen voi valita sen seurakunnan, jossa on hyvä olla.
Meidän asia ei ole siihen puuttua.
Kaikkia kristillisiä kirkkoja tarvitaan.
Kaikkien kanssa haluaisin olla työyhteydessä, -
koska rakastan kaikkia kristittyjä.
Jos joku on sanonut, että haluaa lähteä pois luterilaisesta kirkosta, -
toivotan aina siunausta. En saarnaa: "Mietihän nyt vähän".
En sano varmasti.
Jos joku sanoo, että haluaa tulla toisesta seurakunnasta luterilaiseen, -
niin toivotan tervetulleeksi.
Jumala varjelkoon, etten kenenkään tällaisiin asioihin puutu koskaan.
Minä itse, silloin kun tulin uskoon, ajattelin sitä -
ja sanoin Herralle: "Olen valmis menemään siihen seurakuntaan, -
mihin Sinä olet minut tarkoittanut."
Herra sanoi minulle, kun olin luterilainen alun perinkin: -
"Sinun ei tarvitse ajatella sitä, mitä sieltä saat, -
vaan mitä sinä voit olla sinne antamassa."
Sen perusteella olen yhä luterilainen. Siellä on paljon vikoja, -
ja joka seurakunnassa on omia puutteita ja vikoja.
Se pyhä yhteinen täydellinen seurakunta on vasta Taivaassa.
Yhä enemmän on "ihmismieltä" kaikissa seurakunnissa.
On niitä susia lammasten vaatteissa.
Tarvittaisiin niitä kokosydämisiä ihmisiä, -
jotka haluaa kaikkensa panna Herran käyttöön.
Antaa kaikkensa, maksoi mitä maksoi.
Yhdessä virressä sanotaan: "Jos veis he henkemme, -
osamme, onnemme, ne heidän olkohon, -
vaan meidän iät on Jumalan valtakunta."
Pietarikin tosiaan jätti kaiken ja lähti.
Kaikki Jeesuksen opetuslapset. Ei heille merkinnyt muu kuin se, -
että saavat seurata Jeesusta. Se on suurin ja tärkein asia.
Sydämestään he seurasivat.
Siellä oli myös Juudas Iskariot, jonka osa oli siellä olla.
Hän oli rahavarojen hoitaja, ja siitä myös kerrotaan Raamatussa, -
miten Juudas sillä hetkellä, kun oli sen aika, -
petti Jeesuksen ja antoi Hänet vangitsijoiden käsiin.
Sai siitä rahaa, 30 hopearahaa, -
ja tajusi, mitä on tehnyt.
Heitti rahat pois ja hirttäytyi.
Se oli Juudaksen osa.
Kaikki muut seurasivat sydämestään Jeesusta.
Juudaksellakin oli se sama vaiva, mikä on meilläkin, minullakin, -
se raha. Hän oli rahakukkaron vartija.
Sen takia hänellä oli ties miten paljon rahaa, -
ja hän vahti niitä.
Varmaan otti välillä omaan pussiinsa.
Se raha pettää meidät niin monesti.
Olen itsestäni sen tajunnut.
Aina enemmän ja enemmän tuntuu, -
että sillä on vähemmän ja vähemmän merkitystä.
"Mitä me siitä saamme?"
Tässä on ensin kerrottu kaikki, -
mistä he olivat luopuneet evankeliumin tähden.
Saa satakertaisesti takaisin.
"...nyt, tässä maailmanajassa, taloja, veljiä ja sisaria, -
äitejä ja lapsia ja peltoja -- tosin myös vainoa --
ja tulevassa ajassa hän saa iankaikkisen elämän."
Tässä tärkeä kohta on: "tosin myös vainoa".
Kun me ollaan kristittyjä, ja olen kuullut, mitä eri kirkkokuntia on, -
niin kristityt ovat ne, joita tänä maailmanaikana eniten vainotaan.
Me ollaan saatanalle sellaisia, -
sellaisia paloja, joita se ei pysty nielemään, -
koska Jeesus pelastaa meidät. Meille selviää se oikea tie.
Silloin tuntuu, ettei ole muuta mahdollisuutta -
kuin riippua Kristuksessa.
Psalmissa 91 on se sana, -
että Jeesus pelastaa minut, kun riipun Hänessä kiinni.
Minun oli aina vaikea lukea siitä, kun minua on näin paljon.
Millään minä en jaksa riippua Jeesuksessa.
Uusi käännös on tässä parempi. Siinä lukee: -
"Minä pelastan hänet, koska hän turvaa minuun."
Sen voisi kääntää myös: "...turvaa minuun koko painollaan".
Silloin minulla on tosi hyvin pullat uunissa.
Olet sitten riuku tai pullero tai jotakin siitä välistä, -
niin nyt sinä saat sanoa Jeesukselle: -
"Tässä minä olen. Minä haluan kuulua Sinulle -
ihan kaikkineen sellaisena kuin olen. Tee minusta minut. Vie minut perille.
Kiitos, että ole minunkin synnit sovittanut. Aamen."
Tekstitys: A. Eskola