No niin, terve taas!
Kiva, jos olet jaksanut tänne asti kuunnella, -
mutta minä meinaan jatkaa vielä monta, monta pätkää.
Mutta rukoillaan varalta.
Kiitos, taivaan Isä, ettei ole yhtään pahitteeksi, -
että rukoillaan varalta aina joka asiassa, -
että Sinun tahtosi tapahtuisi eikä minun tahtoni, -
vaan Sinun tahtosi.
Sinä haluat oikeasti, että me löydämme tien takaisin paratiisiin, -
jota me etsitään jatkuvasti, -
mutta monta kertaa niin vääristä paikoista.
Niin kuin ne nuoret etsivät sitä viinasta ja huumeista, -
seksistä ja muusta tämmöisestä.
Ja kuka etsii mistäkin, rahasta ja tavarasta ja tämmöisestä.
Se paratiisi löytyy kuitenkin vain sieltä Sinun luotasi.
Kiitos, että Sinä meitä ohjaat sinne nopeammin -
tai vähän pitempää reittiä, mutta kuitenkin perille. Aamen.
No niin, mä olen kaikenlaista jo puhunut tässä, -
mutta mulla on vielä esim. kasvihuoneilmiö, mikä on nyt -
ja ilmastonmuutos meneillään.
Ja tuota... Mitenkä niin kuin ajattelee, että meillä Suomessakin -
aikamoinen talvi on ollut tänä vuonna.
Ei me tiedetä siitä oikeastaan mitään.
Kuopionkaan korkeudella ei pahemmin näy lunta.
Nytkin aurinko paistaa ulkona, ja on nätti ilma.
Mutta tuota... Sitten kaikki, mitä on näitä muutoksia tullut.
Minä en tiedä niistä kaikista, kun minä en ole kovin viisas -
ja aika laiska lukemaan ja tolleen.
Luin yksistä tiedemiehistä, viisi eri alojen tiedemiestä, -
jotka arvelivat, minkä ajan tämä maapallo pysyy semmoisena, -
että tämän voi asuttaa, niin jokainen vastasi: 40 vuotta.
Ei ole kovin pitkä aika, ja koko ajan etsitään -
semmoista planeettaa jostakin, josta voisi tehdä asuttavan, -
jonne me voitaisiin sitten mennä tuhoamaan seuraavaksi se.
Tämä on sitä, kun me on haluttu olla Jumalan kaltaisia, -
niin kuin Jumala, ja tietää hyvän ja pahan.
On saatu yksi planeetta jo pilalle.
Niin tuota...
Kuitenkin siinä on sitä jotenkin, -
että ihminen on koko ajan halunnut olla niin kuin Jumala.
Kaikki nämä johtuvat sieltä, että Jumalan vertainen, -
Jumalan kaltainen. Pystyä Jumalan kokoiseksi ja suuremmaksikin vielä.
Ja näin nämä jutut sitten menee harhaan välillä.
Mä olen ajatellut sitä, -
että sitten kun Jeesus syntyi tähän maailmaan -
ja kasvoi ja Hänen työnsä oli alkamassa, -
niin tuota... Sitten kun Jeesus oli kastettu, -
niin Pyhä Henki vei Jeesuksen erämaahan -
perkeleen kiusattavaksi.
Myös Jeesus on koeteltu kiusauksissa, -
niin kuin meidätkin joka ihminen koetellaan.
Ja tuota... Täällä Luukkaan 4. luvussa -
puhutaan siitä. (Luuk. 4:1-8)
"Jeesus lähti Jordanilta Pyhää Henkeä täynnä.
Hengen johdattamana hän kulki autiomaassa neljäkymmentä päivää, -
ja Paholainen kiusasi häntä. Hän ei syönyt noina päivinä mitään, -
ja kun tämä aika oli kulunut, hänen tuli nälkä.
Silloin Paholainen sanoi hänelle: -
'Jos kerran olet Jumalan Poika, -
niin käske näitten kivien muuttua leiväksi.'
Jeesus vastasi: 'On kirjoitettu: -
Ei ihminen elä ainoastaan leivästä.'
Paholainen vei Jeesuksen korkealle... paikalle, -
näytti hänelle yhdessä hetkessä kaikki maailman valtakunnat -
ja sanoi: 'Kaiken tämän, koko maailman ja sen loiston -
minä annan sinun valtaasi, sillä se on annettu minun haltuuni -
ja minä voin antaa sen kenelle tahdon.
Jos kumarrat minua, tämä kaikki on sinun.'
Jeesus vastasi: 'On kirjoitettu: Herraa, Jumalaasi, -
sinun tulee kunnioittaa ja ainoastaan häntä palvella.'"
Alussa sanoin siitä, että tuota niin...
että paholainen oli heitetty maan päälle.
Sen takia sillä olisi ollut valta antaa myös kaikki se, -
mitä maan päällä on, Jeesukselle, -
mutta Jeesus halusi seurata taivaan Isän tahtoa.
Luuk. 4:9-12: Ja sitten "Paholainen vei Jeesuksen Jerusalemiin, -
asetti hänet temppelimuurin harjalle -
ja sanoi: 'Jos kerran olet Jumalan Poika, niin heittäydy tästä alas.
Onhan kirjoitettu: Hän antaa enkeleilleen käskyn varjella sinua.
He kantavat sinua käsillään, ettet loukkaa jalkaasi kiveen.'
Jeesus vastasi: 'On myös sanottu: Älä kiusaa Herraa, Jumalaasi.'"
Ja tuota... Mä olen ajatellut sitäkin, että mä olen kuullut, -
että kun ihmiset ovat käyttäneet joitakin huumeita, -
niin ne luulevat, ne ihmiset, että he osaavat lentää.
Ne menevät korkealle katolle ja heittäytyvät sieltä alas -
ja murskautuvat ja tuhoutuvat.
Taikka sitten, jos ei pidetä niin pahana noita ylinopeuksia, -
että ajetaan 80:n alueella 200:aa, ja sitten sattuu jotakin.
Mennään ojaan ja loukkaannutaan, ellei kuolla.
Eihän sekään ole luvallista eikä se ole järkevää edes.
Ei meidän pidä tämmöisiin houkutuksiin suostua.
"Kiusattuaan näin Jeesusta kaikin tavoin -
Paholainen jätti hänet joksikin aikaa rauhaan." (Luuk. 4:13)
Kiusasi se sitten taas myöhemmin sitä, mutta kaikki nämä...
Jeesus koeteltiin näissä kiusauksissa -
ja kaikissa niissä Jeesus teki Jumalan tahdon mukaisesti.
Meitä kiusataan. Meidän uskoa koetellaan.
Se kuuluu asiaan ja se kuuluu elämään.
Joka ainoan ihmisen uskon Jumala koettelee, -
mutta se ei ole pahuutta, vaan nimenomaan rakkautta, -
että kestääkö minun uskoni sitä, mitä Jumala pyytää minua tekemään.
Haluanko minä tehdä oman tahdon mukaan -
vai haluanko minä tehdä saatanan tahdon mukaan, -
kiusaajan tahdon mukaan? Jeesus on ainut, -
joka ei ole koskaan langennut syntiin.
Hän ei tullut ottamaan pois Jumalan käskyjä meiltä, -
vaan ne on meille varjelukseksi annettu ja siunaukseksi, -
että me niitä muistettaisiin.
Me etsitään sitä paratiisia.
Olen kertonut äsken näistä pahoista asioista, mistä se ei löytynyt.
Nyt olen ajatellut ihan tavallisia meitä Matti ja Maija Meikäläisiä, -
jotka elävät tavallista kunnollista elämää, -
jossa ei ole mitään ihmeitä sillä lailla.
Silti me ei olla synnittömiä siitä huolimatta.
Jos me luullaan, että me ollaan hyviä tai parempia kuin ollaan -
ja katsotaan vähän sormien välistä syntiä, ettei nuo nyt ole mitään.
Kyllä naapurin emäntä on paljon pahempi kuin minä.
Minä sentään kunnioitan Jumalaa ja käyn kirkossakin silloin tällöin.
Ei se kirkossa käyminen auta siihen, -
että sinä pääset taivaaseen, jos sinä et oikeasti sydämestäsi usko.
Olen kuullut jostain pariskunnastakin, -
joka ryyppäsi aina lauantai-illan oikein lahjakkaasti -
ja pyhäaamuna menivät kirkkoon ehtoolliselle.
Minusta tuntuu, että se oli semmoinen ihmisen teko -
eikä oikeasti kaduttu sitä asiaa.
Tosiaan tehtiin se niin kuin muodon vuoksi.
Ja sitten oli taas kaikki hyvin.
Ei ole kaikki hyvin, jos me muodon vuoksi palvellaan Jumalaa -
ja tehdään tiettyjä asioita. Sen täytyy olla sydämestä.
Me sydämestä pyydetään anteeksi ja sydämestä annetaan anteeksi -
myös niille, jotka ovat meitä vastaan rikkoneet.
Sitä se on.
Paratiisi.
Mulle tulee mieleen tässä se Golgatan risti.
Siinä olivat ne kaksi ryöväriä eri puolille ristiinnaulittuina, -
ja Jeesus oli siinä keskellä.
Molemmat ryövärit ensin pilkkasivat Jeesusta, -
mutta sitten toinen tajusikin yhtäkkiä, -
että minä olen tässä kyllä ihan omasta syystäni.
Hän sanoo ääneen sille toiselle, että he ovat siinä omasta syystään, -
mutta tuo Jeesus on täysin syytön. Ja sitten sanoi Jeesukselle: -
"Muista minua, kun tulet valtakuntaasi."
Ja Jeesus sanoi: "Tänä päivänä olet oleva minun kanssani paratiisissa."
Siis paratiisi on!
Ja siellä on ryöväri ja Jeesus nyt jo, -
ollut sieltä asti tuhansien vuosien takaa.
On olemassa paratiisi.
Se paratiisi, jossa ei ole hyvän- ja pahantiedon puuta.
Siellä ei ole mitään muuta kuin rakkautta, -
ja sinne meitä jokaista kutsutaan. Mutta siihen asti, -
ihan niin kuin sanoin tavallisten ihmisten elämässä, -
kyllä meillä vaan on... Itsestäni huomaan joka päivä jonkun asian, -
josta tuntuu, että ei ole hyvä, että nyt on näin.
Nyt ihan sulle tunnustan tässä, että kun olen ollut sairaampana, -
niin multa on paljon vähemmäksi jäänyt Raamatun luku.
Ja tuota... Jotenkin tuntuu, että on tullut ihan paha olo siitä, -
että kun mä rupean unohtamaan sieltä asioita.
Nyt olen rukoillut sitä monta kertaa.
Olen jutellut Jumalalle. Mä aina juttelen Jumalalle joka päivä.
Köllähdän sänkyyn ja Tasi sanoo: "Taasko sinä siellä makaat?"
Minä sanon: "Taas. Minä ajattelen."
Me Jumalan kanssa siinä jutellaan asioita, mitä molemmilla on, -
itse kullakin. Jumalalla ja minulla.
Siinä niin kuin on semmoinen lepo.
Semmoinen ihana lepo ja rauha, -
mutta minua on ruvennut kiusaamaan se, etten kohta muista Raamattua.
Kolme iltaa sitten minä aloitin Raamatun luvun uudelleen.
Ja ette usko, miten hyvä kirja se on!
Minä en muistanutkaan, että se on niin älyttömän hyvä kirja!
Aloitin nyt, niin kuin aiemminkin aina olen aloittanut -
Markuksen evankeliumista, kun se on lyhin.
Mä nopeasti kerkeän sen lukea aina.
Kyllä siinä on niin paljon ja tärkeitä asioita sanottuna, -
että tuota... kyllä minä en nyt halua jättää sitä Raamattua -
hunningolle ollenkaan. Olen minä välillä lukenut Päivän tunnussanaa, -
mutta Raamattu on kuitenkin Raamattu.
Nekin sanat tässä ovat kyllä Raamatusta, -
mutta siitä huolimatta pitää lukea enemmän kuin kaksi jaetta.
Tuntuu, että on tarve siihen. Nautin valtavan paljon siitä, -
että saan lukea tällä lailla Raamattua taas.
Menen aikaisemmin sänkyyn iltasella, -
että jaksan jonkun aikaa lukea Raamattua.
Se todella hoitaa ja ruokkii minua joka ainut kerta!
Ihan eniten tosiaan olen lukenut sitä Markuksen evankeliumia.
Se on jotenkin mulle niin tuttu ja niin läheinen ja lämmin.
Kun huomaa, että muistanhan minä tämän ja tämänkin sieltä ulkoa.
Ja olen ajatellut... Vielä menen sinne vankilaan, -
että kun me ollaan siellä, niin tuota...
Kun siellä sanotaan sitäkin, että älkää miettikö sitä, -
mitä teidän pitäisi sanoa, kun teitä kuulustellaan.
Pyhä Henki antaa teille silloin ne tarvittavat sanat.
Ollaan me sitten missä tilanteessa tahansa, -
jos me on luettu Raamattua, että tiedetään, -
mitä siellä sanotaan Jeesuksestakin, -
niin Pyhä Henki nostaa ne meille mieleen, -
ja me voidaan ne sanoa sitten.
Joskus vuosia sitten muuten kuulin, -
Venäjällä kun vainottiin kristittyjä, niin tuota...
luin jostakin naisesta.
Se oli pikkuinen kylä ja siellä kaikki ihmiset tarkastettiin -
jatkuvasti, että kuka kumma kirjoittaa aina Raamatun tekstejä -
ja kun ei kukaan pystynyt kirjoittamaan niitä eikä tälleen?
Mutta siellä oli yksi ihminen, jota ei koskaan tarkastettu.
Se oli liikuntakyvytön. Sillä oli kirjoituskone, -
mutta sillä oli yksi sormi, jota se voi liikuttaa ja käyttää.
Sillä sormella se kirjoitti aina tekstejä.
Eikä sitä koskaan tarkastettu, vaan tekstit levisivät sielläkin -
eteenpäin aina vuodesta toiseen.
Jumala on aika kekseliäs.
Monet ajattelevat sitäkin, että sairauksia on niin paljon, -
että mitä se on nyt oikein tehnyt, kun se on noin sairas.
Muakin on joskus lohdutettu sillä, että mitähän syntiä sinullakin on, -
kun tuo halvaus tuli sulle taas.
Olen sanonut, että ajatelkaa, mitä haluatte. Tiedän, -
että Jumala sen on mulle antanut tarkoituksella.
Mulla on ollut tosi paljon sairauksia, mutten ole koskaan tuntenut, -
että ne olisivat mulle olleet rangaistuksena -
tai jotenkin niin kuin, että Jumala on tehnyt virheen.
No, ei taatusti Jumala tee virheitä!
Aina niistä on ollut siunausta. Ihan joka ainut kerta.
Ja tuota...
Nyt tämän viimeisen herätyksen aikana...
Minäpäs etsin tuolta vielä tuon yhden kohdan.
Hetkinen, se on Luukas 12...
Jeesus sanoo tässä: - (Luukas 12:49-53)
"Tulta minä olen tullut tuomaan maan päälle -
- ja kuinka toivonkaan, että se jo olisi syttynyt!
Mutta minut on kasteella kastettava - ja missä ahdistuksessa olenkaan, -
ennen kuin olen sen läpi käynyt!
Luuletteko, että olen tullut tuomaan maan päälle rauhaa?
En suinkaan, vaan riitaa! Tästedes saman perheen jäsenet ovat -
eri puolta: viidestä on kolme kahta, -
kaksi kolmea vastaan.
Isä joutuu vastakkain poikansa kanssa, poika isänsä, -
äiti tyttärensä ja tytär äitinsä, anoppi miniänsä -
ja miniä anoppinsa kanssa."
Minusta tämä alku on niin riemastuttava: -
"Tulta minä olen tullut tuomaan maan päälle -
- ja kuinka toivonkaan, että se olisi jo syttynyt!"
Se on se herätyksen tuli, jota odotetaan mekin syttyväksi.
Mutta mitä se saa aikaiseksi?
Sitä, että siellä veljekset riitaantuvat keskenään.
Toinen on tullut uskoon, toinen hylkää Jeesuksen -
ja ajaa pois kotoa. Ei enää halua tunnustaa veljekseen.
Kaikkea tämmöistä. Isät riitelevät äitien kanssa ja lasten kanssa.
Kenen puolella seisot? Jeesuksen vai tällä omalla puolellasi?
Silloin varsinkin ollaan siinä etsimässä sitä paratiisia.
Eivätkä silloinkaan kaikki tajua millään, -
millä tiellä me ollaan menossa ja mihin me joudutaan.
Tämmöistä on tulossa.
Sen takia minä haluan sulle puhua siitä, -
että kun herätys alkaa, niin se alkaa sinusta!
Se alkaa meistä jokaisesta.
Sinä tutkit itsesi ja sydämesi -
ja sitten heittäydyt kokonaan Herran varaan.
Älä sano, että sinusta ei ole siihen mukaan.
Joka ainoasta on. Ei kaikkien tarvitse puhua -
eikä kirjoittaa tai muuta semmoista, -
mutta voi esim. käydä sairaitten luona, vanhusten luona -
ja kaikkea tämmöistä.
Tässäkin yhdestä vanhuksesta en malta olla kertomatta vielä.
Vanhainkotihan se oli, -
niin siellä se teki kuolemaa.
Kun sukulaispoika meni katsomaan sitä tätiänsä, -
niin sanoi, ettei se syö enää mitään, -
että on aloitettu saattohoito. Sitten olivat kertoneet, -
että joku toi tulppaaneja, ja se söi ne maljakosta.
Se ei ymmärrä mitään ja kuolee kohta.
Ei sille kannata ruokaa tuoda. Tämä nuorempi mies rupesi -
päivittäin käymään siellä ja syötti tätinsä ruoka-aikaan.
Siihen loppui tulppaanien syöminen sun muut, -
ja täti rupesi kuntoutumaan.
Se lautanen vietiin sille sinne pöydän viereen, -
mutta - ei syötetty, kun se ei jaksanut itse, -
kun oli niin huonossa kunnossa. Siksi se söi niitä tulppaaneja, -
kun sillä oli niin nälkä. Vanhusten hoito on -
hyvin huonossa jamassa tänä päivänä.
Samaten mieleltään sairaitten hoito.
Niitä vaan laitetaan ns. avohoitoon.
Ja tuota... Se mukamas on avohoitoa.
Minusta monta kertaa niitä laitetaan nimenomaan heitteille.
Samaten niille, jotka pääsevät vankilasta, pitäisi olla paikka, -
missä ne voivat löytää toisenlaisen elämän.
Ne ovat ehkä jo vankilassa tulleet uskoon, -
mutta jos täällä ovat houkutukset odottamassa, -
kaveripiiri jo valmiina, että lähdetään seuraavalle keikalle, -
niin sitten ne lähtevät sinne.
Olin vissiin ensimmäistä kertaa -
tuolla Kuopion lääninvankilassa puhumassa.
Silloin kuuntelemassa olevat miehet sanoivat, -
että sinä saat tulla uudelleenkin. Sinua me kuunnellaan.
Minusta se oli hirveän suuri kunniamaininta mulle.
Olen muutaman kerran käynyt siellä ja sanonut, -
että kun sielläkin on murhamiehiä sun muita, -
että en ole itse yhtään parempi. Minulle on tehty abortti.
Olen tapattanut lapsen, mutta se minunkin lapsi on taivaan kodissa.
En mene sinne siis tuomarina, vaan rakastamaan -
ja sitä osoittamaan heillekin.
Silloin sinne ovat ovet auki.
Olen ajatellut sitä, -
että olen minäkin ajatellut aiemmin monistakin: -
"Kauhea, millainen! Tuolla lailla käyttäytyy. Ja tuommoisia syntejä!"
Kyllä mulla on kivet tippuneet.
Kyllä minä olen niin paljon virheitä itse tehnyt.
Kun kerran olin yhdessä kirkossa ensimmäistä kertaa, -
niin menin ehtoolliselle siellä sitten.
Sitten sanoin Herralle, että ei mulla nytkään ole tuotavana muuta -
kuin syntejä. Sitten tajusin ja sanoin, -
että ei mulla koskaan tule olemaan Sulle mitään muuta kuin syntejä.
Itkien menin takaisin penkkiin, -
niin Herra sanoi mulle: "Syntisen armo."
Mä sanoin: "Mitä se tarkoittaa?" Jumala sanoi mulle: -
"Syntiselle kuuluu aina armo. Se, joka ei kadu syntejään, -
sille ei kuulu myöskään armo."
Sen takia mene syntiesi kanssa Herran luokse tälläkin hetkellä.
Ei syyttömänä, hyvänä, onnistuneena, -
parhaana kristittynä tai ainakin kohtalaisen hyvänä, -
vaan syntisenä, koska Jeesus on syntisten Vapahtaja.
Hänen luokseen me saadaan mennä semmoisena kuin me ollaan.
Siinä on meille se tie.
Meidän on opittava ennen kaikkea siinä, -
kun halutaan palvella Herraa, että me huolehditaan siitä, -
että koko ajan mulla on linja auki Jeesukseen ylöspäin.
Jeesus nimittäin aina näyttää meille, -
jos meillä on jotakin väärää elämässä.
Hän tulee näyttämään sen, että tässä olet mennyt harhaan.
Nyt muistapas se ja kierräpäs suuntaa.
Meille siis osoitetaan se tie kyllä. Ihan varmasti.
"Tässä on tie. Sitä käykää."
Aina, kun olette eksymässä, milloin oikeaan, milloin vasempaan, -
te omin korvin saatte kuulla Sanan: "Tässä on tie. Sitä käykää."
Sen takia usko, että Jeesus on sinun syntisi anteeksi antanut.
Nyt saat uskoa tällä hetkellä, kun mä sen sulle julistan.
Kaikki on anteeksi annettu - olet mitä tahansa tehnyt.
Mä julistan sen Isän ja Pojan ja Pyhän Hengen nimessä sulle.
Jää Herran rauhaan ja iloon ja vapauteen!
Jatketaan sitten seuraavalla kerralla. Hei hei!
Tekstitys: Tuula-Riitta Virrankare