o
Arvoisa Israelin Suomen- suurlähettiläs Avi Granot, -
tervetuloa ohjelmaan. - Kiitos hyvin paljon.
Tämä on suuri ilo. Mutta ennen kuin aloitamme, -
minun on onniteltava sinua, kuten olen jo henkilökohtaisesti tehnyt,-
saamastasi merkittävästä asemasta -
ICEJ:n kansainvälisen hallituksen puheenjohtajana.
Olen sanonut tämän jo sinulle, mutta haluan myös -
katsojien tietävän, että tämä on -
tekemäsi suurenmoisen työn ansioita ja myös -
kiitollisuudenosoitus Suomen tekemää työtä kohtaan.
Onnittelen sinua ja Suomea siitä. - Kiitos paljon.
Avi, olette ollut Suomessa -
Israelin Suomen-suurlähettiläänä neljä vuotta.
Pian palaatte Israeliin ja tulevaisuuteen...
...tehtäviin, jotka teitä odottavat.
Missä muualla olette ollut suurlähettiläänä kuin Suomessa?
Olen matkustanut kaikkialla maailmassa.
Olen palvellut Kanadassa, New Yorkissa, Washington D.C:ssä.
Olen viettänyt joitakin vuosia Etelä-Afrikassa ja Italiassa.
Kolme vuotta olen ollut suurlähet- tiläänä Addis Abebassa Etiopiassa.
Olen siis matkustanut melkoisesti. - Mikä oli viimeisin toimenne?
Viimeeksi olin seitsemän vuotta -
Israelin presidentin poliittisena neuvonantajana.
Juuri ennen tänne tuloa. Olin 7 vuotta siis Jerusalemissa.
Ja nyt palaatte sinne, eikö?
Palaan Jerusalemiin neljän Suomen vuoden jälkeen.
Aloitan uudessa tehtävässä maamme Afrikan alueen pääjohtajana.
Yritän edistää Israelin suhteita Afrikan mantereen kanssa.
Onnea ja kaikkea parasta!
Miten päädyitte diplomaattiuralle ja suurlähettilääksi?
Parhaiten sitä kuvaa sattuma.
Siitä on yli 30 vuotta, mutta se ei ollut suunniteltua.
Itseasiassa tein silloin biologista tutkimusta allergioista -
lääketiedettä varten.
Olin opiskellut enimmäkseen Yhdysvalloissa.
Israelin hallitus pyysi apuani -
saadakseen tietoa yliopistojaan varten.
Tulin vedetyksi tuohon Israelin edustamisen virtaan.
Minulle ja vanhemmilleni se oli paljon tärkeämpi tehtävä -
kuin allergioiden tutkiminen lääketiedettä varten.
Minkälainen diplomaattien koulutus on?
Miten se tapahtuu?
Tärkein elementti on kokemus.
Vaikka on diplomaattikouluja -
ja kouluttaudut, läpäiset eri tasoja...
Onko kaikkien tehtävä niin? -Kyllä.
Akateemista opiskelua on paljon, -
oli se sitten historiaa, diplomatiaa tai suhdetoimintaa, -
mutta tärkein tekijä on, ettet aloita heti suurlähettiläänä.
Ensin olet apulaissihteerinä alemmalla tasolla.
Siitä nouset tikapuita pitkin. -Rinnakkain? -Kyllä.
Tikapuita noustessa kokemus kasvaa.
Kokemus alaisena työskentelystä, -
minun tapauksessani loistavien suurlähettiläiden alaisuudessa, -
on ollut paras opettajani.
Teillä on myös mielenkiintoinen, -
mutta raskas tausta, mitä vanhempiin tulee.
Sellainen tausta suurlähettiläänä tuo myös paljon painoa.
Kertoisitteko vanhemmistanne. - Painon sijaan se kohottaa minua.
Vanhempani selvisivät keskitysleiristä.
Oscar Schindler pelasti heidät.
Minulla oli suuri etuoikeus oppia tuntemaan hänet -
matkoillaan Israelissa, -
missä vietti ainakin kuukauden vuo- desta vieraillen "lastensa" luona.
Hän kävi aina vanhempieni kotona. - Vuosien ajan? -Kyllä.
Vuodesta 1965 kuolemaansa 70-luvun alkupuolella -
hän vietti ainakin kuukauden vuodesta Israelissa -
juhlien syntymäpäiväänsä pelastamiensa ihmisten kanssa.
Hän kutsui heitä lapsikseen. Näin olin hänen "lapsenlapsensa".
Hänen vieraillessa suoritin asevelvollisuuttani Israelissa.
Hän oli ylpeä nähdessään minut uni- vormussani puolustamassa maatani.
Mutta mielestäni se tarina...
Vanhemmilleni se, että edustin Israelia diplomaattina -
ja matkustin ympäri maailmaa edustaen valtioita, -
josta saattoivat unelmoida holokaustin aikana, -
mutta eivät pitäneet sen perustamista mahdollisena...
Lopulta he pääsivät Israeliin selviytyjinä 1948, -
juuri ennen itsenäisyysjulistusta.
He näkivät maan kasvavan ja kehittyvän -
ja omien unelmiensa toteutuvan.
He olivat todella onnellisia Israelissa.
Nyt he ovat kuolleet, mutta he olivat onnellisia.
Heille poikansa näkeminen edustamassa -
toteutunutta unelmaansa oli suurin ylpeydenaihe.
He kulkivat ryhdikkäinä, tulivat vierailulle, missä palvelinkaan.
Vaikka he olivat lyhyitä, heistä sai niin pitkän vaikutelman.
He tiesivät, että täällä -
heidän unelmansa olivat toteutuneet ja kärsimyksensä päättyneet -
Israelin valtion synnyttyä.
Heidän poikansa oli sen ylpeä edustaja.
Se oli velvollisuuteni vanhem- piani kohtaan ja isovanhempiani, -
jotka tuhoutuivat muiden sukulaisten kanssa.
Eniten kuitenkin kyseessä oli ylpeys -
jälleenperustetusta Israelin valtiosta -
monien kärsimysten ja tuhansien vuosien diasporan jälkeen.
Se tuo paljon iloa. - Se on valtava tarina, Jumalan ihme.
Olette nyt ollut diplomaatti ja suurlähettiläs vuosia.
Ihmisiä varmasti kiinnostaa, -
kuka valitsee lähettiläät eri maihin ja millä perustein?
Reilu kysymys.
Kun paikka avautuu, diplomaatit voivat hakea sitä.
Mihin maahan tahansa? - Riippuen asemasi tasosta -
voit hakea avointa virkaa.
On komitea, jota johtaa ulko- ministeri tai varaulkoministeri.
Tämä komitea, joka muodostuu ulkoministeriön johdosta, -
päättää kuka paikkaa hakeneista ehdokkaista -
ansaitsee sen pestin.
Kilpailu on kova, sillä lahjakkaita ihmisiä on paljon.
Voin kertoa, että oma virkaan nimittämiseni viime viikolla -
Afrikka-asiain pääjohtajaksi, joka on hallintotoimi...
...tuli yllätyksenä, sillä 24 ehdokasta, virkaveljeäni, -
haki samaa paikkaa.
He halusivat sitä todella, ja vain yksi voi saada sen.
Komitea koki, että olisin oikea henkilö siihen. -Olen samaa mieltä.
Vielä kerran onnea. -Kiitos.
Neljä vuotta sitten haitte paikkaa täältä Suomesta.
Se oli pyyntöni. -Mitä tiesitte Suomesta etukäteen?
Rehellisesti, hyvin vähän.
Neljä vuotta täällä ovat olleet erittäin upea kokemus.
Minkälaisen vastaanoton saitte?
Mitä ajattelette suomalaisista nyt?
Minkälainen alkunne oli täällä? - Tiesin vain vähän Suomesta.
Toki tunsin hieman historiaa, etenkin politiittista, -
Israelin intresseistä, mutta hyvin vähän kansasta.
Neljä vuotta ovat olleet loistava yliopisto ihmisten tuntemiseen.
Ehkä liian lyhyt aika oppiakseni suomea, -
mutta riittävä suomalaisten tuntemiseen.
Minut on yllättänyt suuri rakkauden ja arvostuksen määrä -
kaikkialla maassa Israelia ja juutalaisia kohtaan.
Tämän vien mukanani.
Velvollisuuteni on yrittää kertoa israelilaisille, -
jotka eivät tiedä sitä rakkautta, arvostusta ja välittämistä -
kaikkialla tässä maassa -
Israelin hyvinvointia ja turvallisuutta kohtaan.
On kerrottava, että -
jokaisen terrori-iskun jälkeen, joita yhä...
väkeemme kohdistuu, -
saan paljon puheluja ja viestejä jopa tuntemattomilta -
kaikkialta Suomesta, pohjoisesta etelään, idästä länteen, -
haluten ilmaista syvää surua ja välittämistä, -
parantumistervehdyksiä loukkaantuneille.
Sitä on jatkuvasti poliittisella ja julkisella tasolla.
Se oli minulle iso yllätys. - Tämä on molemminpuolista.
Suurlähettiläs Avi Granot, myös kansa otti teidät hyvin vastaan.
Esimerkiksi eilenillalla eli ilta ennen tätä nauhoitusta, -
oli jäähyväisjuhlanne Israeliin paluunne johdosta.
Temppeliaukion kirkko oli täynnä.
Se ilahdutti. Yksi asia, minkä nopeasti huomasin, -
oli se, että suomalaiset ovat kult- tuurikansaa, rakastavat kulttuuria.
Ja Israelissa on runsaasti monimuotoista kulttuuria.
Halusin tuoda mahdollisimman paljon israelilaista kulttuuria, -
Israelin mieltymyksiä suomalaisille.
Tämä konsertti, jossa oli Andalus- orkesteri ja erittäin tunnettu -
israelilainen laulaja Galit Giad, -
oli tavallaan kiitokseni suomalaisille -
mitä upeimmista neljästä vuodesta.
Näin kiitin suomalaisia hyvästä vastaanotostani, -
lämminsydämisyydestä ja miellyttävyydestä, -
välittämisestä ja avusta työssäni.
On sanottava, että ne olivat suurenmoiset neljä vuotta.
Konsertti oli pieni tapa ilmaista kiitollisuuttani.
Minua ilahdutti nähdä, miten paikka oli aivan täynnä.
Sanoin muistaakseni juuri teille:
Jos tämä on kesän loppu, vietetään sitä taas huomenna!
Aivan, konsertti oli nimeltään "Kesän loppu".
Toki toivon, että tämä kesä jatkuisi tavallista pidempään.
Kaikki puhuvat talvista täällä...
Miten selvisitte talven pimeydestä ja kylmyydestä? - Kun tulee -
Lähi-idästä, voi kuvitella, miten vaikeita talvet ovat.
Mutta ollakseni rehellinen, Juha...
Minua hämmästytti, -
että huolimatta kahdesta menneestä ankarasta talvesta...
Toivon, ettei suomalaiset koe taas yhtä ankaraa talvea -
kuin viime vuonna.
Mutta maa toimi täydellisesti.
Tätä suomalaiset eivät osaa arvostaa, tarvitaan ulkopuolinen -
kertomaan se heille.
Koko talven, huolimatta valtavasta lumimäärästä, -
elämä jatkui normaalisti. Olen matkustanut kaikkialle talvella, -
jopa vieraillut maaliskuussa Lapissa.
Kaikki kokoukset ja tapahtumat ovat toteutuneet, -
kaikki konsertit ja näyttelyjen avajaiset ovat toteutuneet.
Suurlähetystöä ei suljettu päiväksikään ankaran talven aikana.
Sanon tämän kaiken suomalaisille itsestäänselvän, -
koska olen matkustanut paljon maailmalla.
Jopa Washington D.C, jota pidetään maailman pääkaupunkina, -
menee kiinni viikoksi kolmen lumisentin takia. -Hyvä huomio.
Suomalaisten tulisi olla hyvin ylpeitä.
Kova työ ja kyky tehdä ankarimpanakin talvena -
elämästä miellyttävää ja toimivaa. Se oli hienoa.
Oikein hyvä huomio, kiitos.
Herra suurlähettiläs, nauhoitta- essamme nyt tätä ohjelmaa -
YK:n yleiskokous on vielä edessäpäin.
Tuossa kokouksessa on monia aiheita, -
mutta ainakin tässä vaiheessa on yleisesti ottaen mahdollista, -
että siellä käsitellään myös Palestiinan valtiota.
Periaatteesta, sillä emme vielä tiedä käykö niin vai ei, -
mutta periaatteesta, -
haluan kysyä teiltä Israelin valtion edustajana...
Mitkä ovat edellisten sopimusten...
Tiedämme Oslon sopimuksen vuodelta -93, -
on vuoden 1995 sopimus ja 2003:n "tiekartta".
Mikä noiden sopimusten sisältö yleisesti ottaen on?
Salli minun kääntää huomio pääkohtiin.
Tapaamme unohtaa useat pääkohdat.
Olemassa on jo YK:n päätös, jonka Israel on hyväksynyt, -
mutta eivät palestiinalaiset.
29. marraskuuta, 1947. Se on yhä voimassaoleva.
Se määrittelee rinnakkaiset juutalais- ja palestiinalaisvaltiot
Ihme ja kumma, Israel on hyväksynyt sen jo 1947.
Perustimme Israelin rajoilla, jotka YK oli hyväksynyt.
Palestiinalaiset eivät tehneet niin.
He ovat kieltäneet sen kaiken aikaa.
Nyt he tulevat YK:hon pyytäen samaa päätöstä kuin 1947.
Se on täysin tarpeetonta.
Sillä kahden valtion päätös on jo siellä.
Missä ongelma piilee? Siinä, että se vaatisi palestiinalaisia -
tunnustamaan osana ratkaisua -
itsenäisen juutalaisvaltion Israelissa.
Sitä he ovat yrittäneet välttää.
He ovat kulkeneet ympyrää -
kaikissa keskenäisissä sopimuksissa, -
kaikessa yhteistyössä.
Sanomme heille, että jos vain hyväksyisivät käsitteen -
itsenäisestä juutalaisvaltiosta Israelissa.
Olemme jo tunnustaneet itsenäisen palestiinalaisvaltion.
Kyse on enää suhteiden viimeistelystä, -
turvajärjestelyistä.
Meitä pyydetään vain neuvottelemaan.
Se vaatisi heiltä tunnustuksen juutalaisten oikeuteen -
kotimaahansa, esi-isien kotiin Israelin maassa.
Sen he yrittävät välttää.
Niin he kääntyivät ensin arabimaailman puoleen -
yrittäen palauttaa sen, minkä 1948 aloittivat -
eli Israelin tuhoamisen suur-Palestiinan tieltä.
He ovat epäonnistuneet siitä lähtien.
Nyt arabimaailma on sekaisin.
Ongelmilla ei ole mitään tekemistä Israelin -
ja palestiinalaisten kanssa
Heillä ei ole aikaa palestiinalaisille.
Niin he kääntyivät Euroopan puoleen pyytäen valtiota.
Ei Eurooppa siihen kykene.
Niin he kääntyivät USA:n puoleen, joka sanoi suoraan:
"Israel on kumppaninne, neuvotelkaa heidän kanssaan."
Nyt he yrittävät päästä YK:n jäseneksi vain -
välttääkseen yksinkertaisimman ja helpoimman ratkaisun, -
joka tarkottaisi yhteisiä neuvotteluja, -
kahden itsenäisen valtion käsitteen hyväksymistä -
ja konfliktien lopettamista.
Ei väliaikaista ratkaisua, jotta voisivat -
yhä taistella Israelia vastaan.
Lopettakaa terrorismi.
Lakatkaa tekemästä Israelin väestöstä uhreja.
Hyväksymme palestiinalaisvaltion. Mitä muuta haluatte?
Rajojen määritteleminen on tässä kaikkein helpointa.
Mutta teidän on tunnustettava itsenäinen juutalaisvaltio.
Jos ette hyväksy sitä, mikään ratkaisu ei toimi.
Vakuuttelusta huolimatta heitä ei saa oikeaan paikkaan.
Jos haluat matkustaa Helsingistä Turkuun, -
sinne vie pari-kolme hyvää tietä.
Mutta jos lähdet itään päin, ei päädy Turkuun.
Voit esittää puolusteluja, mutta ne eivät vie määränpäähän.
Palestiinalaiset ovat aina päättäneet -
valita reitin, joka ei vie oikeaan suuntaan.
Haluan siteerata meidän edesmennyttä -
tunnettua ulkoministeriämme Abba Ebania.
Hän sanoi kauan sitten, etteivät palestiinalaiset koskaan -
menetä mahdollisuuttaan mahdollisuuden menettämiseen.
Se päti silloin ja pätee yhä.
Ratkaisu on heidän silmiensä edessä.
Ei YK voi ratkaista ongelmaa.
Ei Eurooppa, Yhdysvallat tai arabimaailma -
voi luoda itsenäistä palestiinalaisvaltiota.
Se on tehtävä kanssamme. Tämä on suurin vaikeus.
Kaikki sisäiset sopimukset, -
jotka olemme heidän kanssaan tehneet, -
jotka sisältävät muuten senkin, että me yhä -
toimitamme heille sähkön ja veden.
Pulasta huolimatta jopa Gazaan.
Jopa sinne Israel on toimittanut energiaa ilmaiseksi.
Kaikki nuo sopimukset ovat olleet heidän edukseen.
Ei meidän vaan heidän.
Mutta...
Silti he kieltäytyvät tunnustamasta kaikkein tärkeimmän tekijän:
juutalaisilla on oikeus elää kodeissaan ilman terrosismia, -
ilman häiriöitä, ilman sotaa.
Tämä on asian ydin.
Joka kerta kun he kääntyvät kansainvälisen yhteisön puoleen, -
sanomme yhteisölle: "Lähettäkää heidät takaisin!"
Ei Suomi voi luoda palestiinalaisvaltioita, -
paitsi omalle alueelleen.
Lähettäkää heidät takaisin luoksemme ja selittäkää heille, -
että kieltäytymällä puhumasta meille, -
he eivät saa pelastusta.
Mitä ihmiset Israelissa -
tavallinen kansa, analyytikot tai poliittiset johtajat sanovat, -
miksi he kieltäytyvät tunnustamasta -
Israelin olemassaolo-oikeuden?
Se on vaikea kysymys, koska se juontuu historiasta.
Olemme tekemisissä ensinnäkin kahden yhteiskunnan kanssa, -
joilla on isoja vaikeuksia hyväksyä juutalaisen kansan kotiinpaluuta.
Ja vielä enemmän juutalaisten kotiinpaluun menestystä.
Kurjina ja köyhinä paluu olisi hyväksytty, -
mutta koska olemme olleet niin menestyksekkäitä -
kasvattaen väkiluvun 600 000:sta 7,5 miljoonaan ihmiseen.
Onnistuimme siinä hienosti.
Saimme erämaan kukoistamaan.
Istutimme puita ennen kuin se oli suosittua.
Kauan ennen Al Goren syntymää istutimme puita erämaahan.
Ei vain kaunistamaan maata, vaan tekemään ympäristöstä tuottoisan.
Kaksi yhteisöä, joille tämä on ollut vaikeaa, on ensiksi arabit, -
koska olemme arabimaailman sydämessä.
Arabien on niin vaikea nähdä se, miten -
kaiken arabimaailman keskellä on menestynyt juutalaisvaltio.
Numero yksi.
Toiseksi meillä on ongelma ääri-islamilaisuuden kanssa, -
joka ei tule koskaan tunnustamaan juutalaista kansaa.
Heistä juutalaisten on asuttava missä tahansa paitsi -
heidän yhteisöissään. Iran tukee tämän kaltaista -
uskonnollista ääritoimintaa, -
joka ei tunnusta Israelia.
He kieltävät Israelin valtion.
He kieltävät tunnustamasta holokaustia.
Se ei liity mitenkään pales- tiinalaisiin tai Israelin valtioon.
Miten holokaustin voi kieltää? Miten Iranin presidentti -
voi sanoa, ettei holokaustia ole koskaan ollut?
Yrittäen konferenssein todistaa, minkä maailma on tiennyt, -
ja kieltää juutalaisten holokaustin.
Sanon tämän näyttäkseni, kuinka syvä tuo tunne on.
Iran on suuri uhka meille ja koko Lähi-idälle.
Voitte kertoa nyt 30 sekunnissa, suurlähettiläs Avi Granot, -
miten suomalaiset voivat auttaa Israelia -
ja siunata edelleen Israelia yksilötasolla?
Monet kristityt katsovat tätä.
Kiintymys Israeliin on jo selkeä.
Olen nähnyt kaikkialla rukoiltavan Israelin puolesta.
Haluaisin jokaisen matkustavan Israeliin, -
koska todella uskon, -
että Jerusalemin kaduilla kulkiessasi, -
matkatessasi maassa, voit nähdä kehityksen ja menestyksen, -
huolimatta sodista, terrorista, vaikeuksista ja kaikesta uhasta.
Maan menestys ja kauneus saa aivan jokaisen -
suomalaisen kokemaan ylpeyttä siitä, mitä olemme tehneet.
Kiitos herra suurlähettiläs Avi Granot. Siunausta!
Suomennos: Tiina-Maria Aarnio