Hei! Tämä on ohjelma Elämän varrelta.
Eräänä iltana puhuin ja lauloin aiheesta -
Jumalan valtakunta eli Taivaasta.
Myös tämän jakson nimi on Pääsenkö taivaaseen?
Oikeastaan aika outo kysymys.
Ei tällaisen kysymyksen ääressä haluta sillä lailla olla.
Halutaan ehkä ajatella, että aihe on vähän arka.
Eihän sitä voi sanoa, kuka pääsee Taivaaseen. Ei ainakaan kieltää, -
kuka ei sinne pääsisi. Tuo ajatus on sikäli oikea, -
että Jumala ei anna kenellekään oi- keutta tuomita ketään kadotukseen.
Se on Hänen asiansa, ja siitä minä olen kiitollinen.
Meillä ei ole kenellekään oikeutta sanoa: "Sinä et pääse Taivaaseen."
Jumala ratkaisee sen - onneksi.
Tuona iltana puhuin ihanasta aiheesta, -
koska Raamattu haluaa tuosta aiheesta puhua ja kertoa.
Siitä on myös paljon tehty hengellisiä lauluja - Taivaasta.
Itse asiassa se on määränpää.
Se on se iankaikkisen elämän toivo.
Muistan, kun katsoin televisiosta erästä hengellistä ohjelmaa.
Sitten siinä kysyttiin nuorilta hengellisistä asioista.
Eräs nuori mies vastasi siinä: -
"Mitä varten mun tarttis nyt näihin asioihin syventyä -
ja ottaa kantaa Jumalaan uskomiseen kun ne on tuonpuoleisia asioita? -
Ne on semmoisia asioita, että enhän mä loppujen lopuksi tiedä, -
onks Taivasta olemassa ja nyt mun tarttis ruveta sitä funteeraamaan.
Mulla on niin ku muutakin tekemistä."
Oikeastaan tuossa ajatuksessa on jokin viisauskin.
Nimittäin Raamatussa sanotaan näin, -
että Jumala haluaisi Taivaan olevan täällä - jo ihmisen sydämessä.
Taivas ei ole ainoastaan tuonpuoleinen asia, -
vaan se on myös tämänpuoleinen asia.
Se on jotakin sellaista, joka vaikuttaa jo tässä ja nyt.
Se on täällä sydämessä - ihmismielessä. Miksi?
Jeesus sanoo näin eräälle opettajalle, papille nimeltä Nikodemus, -
fariseukselle: "Ellette synny uudesti ylhäältä, -
ette voi nähdä Jumalan valtakuntaa."
Jeesus halusi, että tuo pappi, Nikodemus, -
jo saisi sellaisen elämänmuutoksen, -
että hän syntyisi Jumalan armosta ja rakkaudesta.
Näin hän ikään kuin ihan uudella tavalla näkisi tätä elämää.
Että Jumalan valtakunta tuntuisi todelliselta jo nyt.
No niin, mutta tuona iltana siis puhuin ja lauloin -
siis Jumalan valtakunnasta.
Minulla oli tällainen raamatunpaikka: -
Raamatun toiseksi viimeinen luku.
Täällä on tällaisia ihania jakeita: "Minä näin uuden taivaan -
ja uuden maan. Ensimmäinen taivas ja ensimmäinen maa olivat -
kadonneet, eikä merta enää ollut.
Näin, kuinka pyhä kaupunki, uusi Jerusalem, laskeutui taivaasta -
Jumalan luota juhla-asuisena, niin kuin morsian, -
joka on kaunistettu sulhasta varten.
Ja minä kuulin valtaistuimen luota voimakkaan äänen, joka sanoi: -
'Katso, Jumalan asuinsija ihmisten keskellä!
Hän asuu heidän luonaan, ja heistä tulee hänen kansansa.
Jumala itse on heidän luonaan, -
ja hän pyyhkii heidän silmistään joka ainoan kyyneleen.
Kuolemaa ei enää ole, ei murhetta, valitusta eikä vaivaa, -
sillä kaikki entinen on kadonnut.'
Valtaistuimella istuva lausui: 'Uudeksi minä teen kaiken.'
Hän sanoi: 'Kirjoita nämä sanat muistiin. -
Ne ovat luotettavat ja todet.'" (Ilm. 21:1-5)
No niin, nämä sanat sanottiin apostoli Johannekselle.
Hänelle annettiin tällainen ilmestys.
Ihana raamatunpaikka, joka on luonut monien elämään toivoa.
Se on kertonut siitä, että Jumala haluaa pyyhkiä -
joka ainoan kyyneleen silmistämme.
Kuolemaa ei ole enää eikä sairautta.
Tämän raamatunpaikan siis luin, -
ja toinen silloin kokouksessa lukemani raamatunpaikka oli -
Paavalin kirjoittama 1. Korinttolaiskirje, -
2. luku, 9. jae.
"...mitä silmä ei ole nähnyt eikä korva kuullut, -
mitä ihminen ei ole voinut sydämessään aavistaa, -
minkä Jumala on valmistanut niille, jotka häntä rakastavat.
Aivan mahtava paikka!
Jumala siis valmistanut niille ihmisille, jotka Häntä rakastavat.
Jumalan tekemä Taivas.
No niin, kun tuo kokous oli ohi, -
niin eräs vanha naisihminen tuli luokseni ja sanoi: -
"Hannu Huhtala, sinä puhuit kauniisti Taivaasta, -
mutta saisinko minä kertoa sinulle, millainen on minun Taivaani?"
Sanoin: "Ole hyvä! Sehän on mielenkiintoista!"
"Joo, katsos, kun tilanne on nyt minun elämässäni se, -
että ikää on tullut sen verran, -
että minun keuhkoni eivät kestä enää tupakkaa. -
Minä toivoisin ja minun Taivaani on sellainen, -
että sitten, kun kerran sinne menen, -
niin saan oikein nauttia ja tupakoida siellä. -
Juu, ja sitten se taivas on sellainen, -
että sen portit on niin aukaistu ja niin ammollaan, -
että siitä voivat kulkukoiratkin juoksennella edestakaisin. -
Ja sitten, kun se tupakka loppuu, -
niin voin portin toiselta puolelta käydä hakemassa lisää tupakkaa."
Minä sanoin: "No niin, jaaha. Vai niin."
Ymmärsin, etten toki puhunut mielenterveysongelmaisen kanssa.
Ymmärsin, että hän halusi näyttää, millainen hänen Taivaansa on.
Mietin hetken ja sanoin: "Hei, entä sitten, -
jos sinne joku haluaisi viedä korillisen kaljaa? -
Entä, jos sinne joku haluaisi viedä korillisen kirkasta, -
että jaksaisi uskovaisten kanssa olla?"
Nainen katsoi vähän alaspäin ja sanoi: -
"Juu, en minä tiedä, mutta tällainen toiveiden Taivas minulla on."
No niin, meidän toiveemme Taivaasta.
Voidaanko se toteuttaa?
Muistan sitten myöhemmin, kun olin sieltä lähtenyt, -
niin Jumala hiljaa kuiskasi minun mieleeni: -
"Hannu, minä tiedän, mitä sinä ajattelet. -
Sinun on helppo tuomita tämä nainen, -
mutta Hannu, sinä et ole tuota ihmistä parempi.
Jokainen ihminen on syntinen -
ja kantaa mukanaan omia toiveitaan ja unelmiaan -
- jopa Taivasten valtakunnasta.
Hannu, sinä olet syntinen."
Sitten minua muistutettiin uudestaan tästä raamatunpaikasta.
"mitä silmä ei ole nähnyt eikä korva kuullut, -
mitä ihminen ei ole voinut sydämessään aavistaa, -
minkä Jumala on valmistanut niille, jotka häntä rakastavat."
Tämä raamatunpaikka on puhutellut minua vielä entisestään siitä, -
että se on Jumalan valmistama paikka, -
ja Jumala omistaa sen paikan ja sen valtakunnan, -
jota me Taivaaksi kutsumme.
Se on Hänen omansa. Se koko tontti kuuluu Hänelle.
Se koko maailma on Jumalan maailma.
Niin, katsokaas, me emme ymmärrä -
Jumalan pyhyyttä, ennen kuin olemme katsoneet -
sitä maailmaa, jonka Jumala tuo meidän eteemme.
"Hannu, se on minun tekemäni paikka."
Nyt on näin: Jos minä saisin viedä sinne omat toiveeni, -
niin se paikka ei olisi kauan Taivas, -
vaan sinne tulisi riitaa minun kauttani.
Jos joku toinen veisi sinne toiveensa, -
niin loppujen lopuksi siellä olisi korillinen kirkasta.
Ne uskovaisten hallelujalaulut -
rupeisivat näet ottamaan niin tavattomasti päähän, -
ettei noitten uskovaisten kanssa jaksa olla.
Niinpä Jumala on sanonut: "Stop tykkänään. -
Minä olen luonut sen paikan, ja se on minun näköiseni paikka. -
Anna minun muuttaa sinun elämäsi niin, -
että opit nauttimaan puhtaudesta ja syntien anteeksisaamisesta."
Niinpä minä olen oikeastaan sanonut kiitollisena Jumalalle: -
"Voi, kun hyvä, ettei se ole minun toiveideni rakentama maailma.
Silloin minä tuomitsisin ja syyttelisin ihmisiä, -
ja siellä olisi riita ja sota alta aikayksikön.
Se on Sinun luomasi työpaikka.
Sinä haluat, että ihminen syntyy uudesti ylhäältä -
ja sanot, että ilman sitä -
ei kukaan ole näkevä Jumalan valtakuntaa."
Siksi, kun Raamattu kehottaa meitä parannukseen, -
se tarkoittaa sillä myös tätä.
Et voi kulkea sitä tietä, joka on sinun mielestäsi se oikea tie.
Luoja itse kutsuu Taivasten valtakuntaan nöyrän ihmisen, -
jolla on varaa sanoa: "Luo minuun puhdas sydän. -
Anna kaikki syntini anteeksi."
Ja hän huutaa: "Herra, ole minulle syntiselle armollinen!"
Silloin me voimme nauttia Jumalan valtakunnasta.
Silloin me näemme sen ihanuuden. Silloin me viihdymme siellä.
Se on viihtyisä paikka, ja silloin me saamme iloita siitä, -
mitä Jumala tekee. Katso, uudeksi Hän luo kaiken.
Puhtaan ihanan maailman, missä ei ole kuolemaa eikä kyyneleitä.
Ota vastaan tämä armo ja rikkaus. Jumala sinua siunatkoon!
Suhtaudu elämään vakavasti. Kulje Taivasten valtakuntaa kohti.
Jeesuksen nimessä. Aamen.
Tahtoisin kertoa sinulle taivaasta, -
Jumalan kodista ja valtakunnasta.
Tien meille aukaisi Jeesus, kun sovitti.
Omalla verellään Hän meidät lunasti.
Kun näen taivaan, niin kohtaan Jeesuksen -
ja tunnen Herran suuren pyhyyden.
Eteesi silloin polvistun -
ja palvon, kiitän: pelastit mun.
Poissa on kyyneleet, sairaudet kipuineen.
Ei enää kuolemaa, se täysin katoaa.
Ei riitaa ihmisten, vaan juhlaa rakkauden.
Pahuus ei milloinkaan palaa maailmaan.
Kun näen taivaan, niin kohtaan Jeesuksen -
ja tunnen Herran suuren pyhyyden.
Eteesi silloin polvistun -
ja palvon, kiitän: pelastit mun.
Kun näen taivaan, niin kohtaan Jeesuksen -
ja tunnen Herran suuren pyhyyden.
Eteesi silloin polvistun -
ja palvon, kiitän: pelastit mun.
TV7 on minulle henkilökohtaisesti merkinnyt hyvin paljon.
Olen kiitollinen niistä ohjelmista, joita olen saanut katsoa.
Jos haluat tukea tätä ohjelmaa, niin voit soittaa numeroon -
0600-10177.
Ruudussa näet myös tilinumeron ja viitenumeron.
Tekstitys: Tuula-Riitta Virrankare