ELU PÄRAST SURMA
Me järgmine külaline
pole lennanud läbi tunneli ega näinud selle lõpus valgust.
Sel samal hetkel, mil Don Piper suri,
jõudis ta otse Taeva väravani ja tuli sealt 90 minutit hiljem tagasi.
Don Piper hukkus koheselt,
kui sattus oma Ford Escortiga veokiga laupkokkupõrkesse.
mis tegi väikese autoga 1:0.
Parameedikud katsid Don'i keha presendiga.
Äkki palus üks vaimulik luba palvetada Doni eest.
Läksin auto välisukse juurde.
Auto oli väliselt korralikult viga saanud.
Läksin Doni juurde ja hakkasin palvetama ta eest.
Kummardudes mehe keha kohale kuulis ta presendi alt üht häält.
Olles veetnud 90 minutit Taevas, tuli Don tagasi ellu.
Tervitage me väga huvitavat külalist, kelleks on Don Piper.
Ta on kirjutanud raamatu "90 minutit Taevas".
Tore näha sind siin. - Tore olla siin.
Tore olla, ükskõik, kus kohas.
Tore hingata, mis? - Absoluutselt!
Olid surnud 90 minutit. Mis toimus? - Olin tõesti.
Olin teel kogudusse, et juhtida kolmapäevast piiblitundi.
Sõitsin üle silla,
kui korraga ilmus ei kusagilt suur veok
ning sõitis sõna otseses mõttes mu autost üle, lömastades mind.
Ma sain koheselt surma.
Kiirus oli 160 km/h, nii et ma olin hetkega Taevas.
Veel viimane sekund ja hingetõmme maa peal
ning järgmine juba teispoolsuses, Taeva väravate juures.
Polnud just kõige halvem. - Oo, see oli väga hea asi.
Ma ei tahtnud üldse tagasi tulla.
Kuidas seal on? Mida sa seal nägid?
See on kõige ehedam asi, mis minuga üldse on juhtunud.
Seisin seal Taeva värava juures - üks 12-st, millest Piibel räägib.
Olin ühe nende taga,
olles ümbritsetud inimestest, keda olin elus tundnud ja armastanud.
Taevas on üks imeline taaskohtumise paik.
Kas nägid oma pereliikmeid?
Pereliikmeid, õpetajaid...
Koolikaaslasi, kes olid noorelt surnud.
Ka mu naaber oli seal.
Paljud inimesed,
keda olin maa peal armastanud ja kellest hoolinud,
kuid kellest osasid poleks osanud seal väravate juures oodatagi.
Kuid nad olid seal
ja usun, et seda seetõttu, et tänu nende abile ma sinna ka sain.
Jumal saatis nad mind tervitama.
See oli see värav, aga mida sa sisse jõudes nägid?
Läbisin kui erinevaid aroomikihte ja erinevaid inglite kihte.
Ingleid oli kõikjal ja aitasid ning kandsid Jumala inimesi.
Läksin läbi ühest muusikast,
mille sarnast ma pole maa peal eales kogenud.
Otsekui 1000 laulu kõlaks samal ajal,
aga ilma igasuguse kaoseta, kuna nad kõik harmoneerusid hästi.
Need kõik ülistasid Jumalat. - Kuidas inglid välja nägid?
Osadel olid tiivad, teistel jälle mitte.
Nad olid imeliselt kaunid.
Nad kandsid inimesi ja ümbritsesid ka mind.
Kuid kõige hämmastavam asi oli nende tiibadest tekkiv heli.
N-ö nende sulgedest tekkiv kahin.
Kerjus Laatsaruse kohta on öeldud, et inglid kandsid teda.
Kas sind ka kanti? - Jah.
Üks neist oli koos minuga autos.
Kui ma tulin 90 min hiljem tagasi, hoidsin ma ingli käest kinni.
See oli ka ainus asi,
mis veel hoidis mind kogu selle aja alal.
Inglid on nii siin maa peal kui ka Taevas.
Nad tervitasid mind ja kandsid mu üles Taevasse.
Inglid on imelised Jumala teenrid.
Me ise muidugi ei muutu ingliteks, kui kord Taevasse jõuame.
Nad kandsid mu üles Taevasse.
Inglid on muidugi teenijad vaimud.
Kas mitte Jumala rahvas pole veel üle nende? - On.
Kogesin väga reaalselt, kuidas nad hoolitsesid minu eest.
Nad aitasid mind ja juhtisid mu Taeva väravani.
Nii et sain sinna tänu nende kaasabile.
Nägid sa ka Jeesust? - Distantsilt.
Värava ligi jõudes vaatasin sealt sisse ja seal oli muidugi see kuldne tänav.
Imeline vaatepilt!
Nii nagu kõik hoonedki - kaunimad, mida olen eales näinud.
Kuid eemalt, keset linna, paistis üks kõrge mäetipp,
kus nägin Issandat ülendatud ja kõrgeks tõstetuna.
Kiirgav valgus, mida maiste silmadega
poleks olnud võimalik vaadatagi, kuid sa nägid Jeesust selle keskel.
Oleksin nii väga tahtnud
joosta mööda seda tänavat üles sinna mäele,
langeda Ta jalge ette ja tänada võimaluse eest olla seal.
Mida teevad inimesed sinna jõudes?
Sööme Issandaga ühise laua taga, kuid ei võta kaalus juurde.
Kas see pole mitte taevalik?
Laulame ja kiidame koos Issandat, samuti suhtleme omavahel.
Kujutan vägagi hästi ette jalutuskäiku seal kuldsel tänaval
koos Pauluse või Peetrusega ning nendega lihtsalt vesteldes.
Usun, et neil on sama hea meel näha meid, kui meil neid.
Seal valitseb vaimus võrratu osadus.
Nad ei ülistata ainuüksi Jumalat,
aga ka Jumala lapsed suhtlevad omavahel.
See on kõige põnevam paik, mida olen eales näinud.
Tegevust täis.
Ei mingeid pisaraid ega kurbust. - Ei mingit valu!
Ma tahan olla paigas, kus pole mingit valu.
Kuidas aga on lood vanusega? - Taevas pole vanust.
Ei olegi vanust? - Ei.
Nad olid täiesti eatud, kuigi välja kujunenud inimesed.
Mitte täiskasvanud, sest see on maine termin.
Meil on erinevad elufaasid, kuid Taevas pole neid.
Me olime täiesti välja arenenud.
Aadam ja Eeva polnud ju kunagi lapsed,
kuid usun, et see on see, kuidas Jumal on meid loonud
omama suhet Temaga, sest see on Taeva peamine mõte.
Inimesed olid seal eatud.
Keda tundsin maa peal noortena, polnud Taevas nii noored
ja kes olid maa peal olnud vanad, polnud vanad Taevas.
Kuidas on ajaga?
Taevas ei ole aega. - Ei olegi aega?
Ei. Ma sain surma kl 11.45
ja naasin kl 13.15, mis maises mõttes teeb 90 minutit.
Taevas ei ole aega sest seal pole arusaama ajast.
Ma oleks võinud ära olla 90 aastat või 90 sekundit.
Sealne aeg on lineaarne,
kestes lõputult, kuid seal pole mööduvat aega.
Kas tahtsid tagasi tulla? - Üldse mitte!
Miks sa siis tulid?
Inimesed palusid, et tuleksin. - Kui kena neist!
Mees, kes mu taga sõitis ja nägi seda õnnetust,
oli samuti pastor ning tuli sinna mu juurde.
Mees, keda intervjuu alguses nägime.
Ta küsis, kas ta saaks palvetada ohvrite eest,
kuid talle öeldi, et nendega on kõik hästi.
Peale minu oli veel 4 ohvrit.
Lisati, et punase auto juht - st mina - olin surnud.
Jumal kõnetas teda ja käskis palvetada mu eest.
Ta poleks ise selle peale tulnud, et surnu eest paluda,
kuid ta tajus, et Jumal kõnetas teda.
Nii et ta sai loa ronida mu autosse ja panna oma käe mu paremale õlale
ning ta hakkas paluma mu eest, lauldes ülistuslaule.
90 minutit hiljem laulis ta laulu: "Oo, kui helde on me Jeesus".
Ma hakkasin seda koos temaga kaasa laulma.
Ta hüppas sel hetkel väga kiiresti sealt autost välja
ning ütles teistele, et surnud mees laulab.
Ta tõesti pidi veenma neid.
Nii et ma tulin tagasi ja veetsin 13 kuud haiglas
ning läksin läbi 34-st suurest operatsioonist.
See oli igapäevane võitlus elu ja surma vahel.
Mu käele ja jalale paigaldati seesmised toed.
See oli väga pikk ja raske tee. - Miks sa terveks ei saanud?
Miks ma sain terveks? - Miks sa ei saanud?
Olen täna nii palju terve,
et inimesed ei suuda uskuda, et saan omal jalal käia,
kuna kaotasin 10 cm oma jalast, mis tuli millegagi asendada.
Mu vasak käsi oli tagaistme taga kinni.
Nii et ühtpidi olen siiski saanud terveks.
Kuid tead, mis?
Ma kogen end tervema ja elavamana, kui eales varem!
Ma muidugi ei soovita kellelgi sattuda sellisesse autoõnnetusse.
Kuid Jeesus on lubanud meile ülikülluslikku elu ka siin maa peal.
Piiblis on öeldud,
et inimesele on määratud kord surra ning siis tuleb kohus.
Kuid kuidas sinuga läks?
Ma ei usu, et ma sureksin veelkord.
Usun, et Jeesus tuleb enne seda tagasi.
Nii et piirdun ühekordse surmaga.
Sellega, mida õnnetuses kogesid? - Just nimelt.
Ma lähen Taevasse ja siis enam tagasi ei tule.
Sinuga siin on tore,
kuid oleksin parema meelega Taevas. - Loomulikult.
Kuid oled seal korra olnud, tahad sinna jäädagi.
See on kõige ehedam paik üldse. - Mis lõhnad on seal?
Magusad, luksuslikud aroomid.
Mäletan neid lõhnu siiamaani, nii nagu kuuldud helisidki.
Ka inimesi, keda seal embasin.
Mu vanaisa seisis avasüli ja ütles: "Tere tulemast koju, Donny!"
Sa nägid oma vanaisa? - Jah.
Olin koos temaga, kui ta suri ja nüüd tervitas tema mind.
Kiitus Jumalale! - Ring sai täis.