ELU PÄRAST SURMA
Uuringud näitavad,
et pea 80% ameeriklastest usub Taeva olemasolusse
ja 70% usub põrgu olemasolusse.
Küsimus surmajärgse elu kohta kannab endas igavikulisi tagajärge
ja meeldib see meile või mitte - me kõik seisame sellega silmitsi.
Inimesed küsivad sageli,
mida Jeesus Taeva ja põrgu kohta ütles?
Ta rääkis ühe tähendamissõna,
mis on leitav Luuka evangeeliumist, 16 ptk's, salmid 19-31
ja kus on öeldud järgmist:
"Oli üks rikas inimene
ja tal oli kombeks rõivastuda purpurisse ja peenlinasesse,
pidutsedes päevast päeva rõõmsasti.
Aga üks vaene, Laatsarus nimi, oli maas tema värava ees, täis paiseid
ja püüdis oma kõhtu täita leivaraasukestega,
mis rikka laualt kukkusid.
Kuid koeradki tulid ja lakkusid tema paiseid.
Siis sündis, et vaene suri, ja inglid kandsid ta Aabrahami sülle.
Aga ka rikas suri ja maeti maha.
Ja põrgus piineldes tõstis ta oma silmad üles
ja nägi Aabrahami kaugelt ja Laatsarust tema süles.
Ja ta hüüdis: Isa Aabraham, halasta minu peale
ja saada Laatsarus,
et ta kastaks oma sõrmeotsa vette ja jahutaks mu keelt,
sest ma tunnen suurt valu selles leegis!”
Aga Aabraham ütles:
Laps, tuleta meelde, et sa oled oma hea põlve elus kätte saanud,
ja nõndasamuti Laatsarus halva.
Nüüd lohutatakse teda siin, sina aga tunned valu.
Ja pealegi on meie ja teie vahele seatud suur kuristik,
et need, kes tahavad siit teie juurde minna, ei saa,
ega tulda ka sealt meie juurde.”
Mida Jeesus siin ütleb?
Seda, et rikas mees piinles leekides.
Lugedes ikka ja jälle Piiblit, me näeme,
et põrgut kujutatakse kui põlevat tulejärve,
kus inimesed piinlevad igavesti.
See on kõige kohutavam asi,
kuid on öeldud, et nad piinlevad seal igavesest ajast igavesti
ja sellele ei tulegi lõppu, kuna vaimud ei sure kunagi.
Selline on põrgu,
mis oli algselt mõeldud Saatanale ja tema inglitele.
Kuid ka kõik need, kes hoiavad Saatana poole
ja jagavad nö tema eluviisi,
lähevad samuti sinna, kuhu Jumal saadab kord Saatana.
Seetõttu anuski see rikas mees Aabrahami:
"Palun saada keegi mu isakotta,
sest mul on viis venda, et ta hoiataks neid,
et nemadki ei satuks siia piinapaika!”
Kuid Aabraham ütles:
Neil on Mooses ja Prohvetid, kuulaku nad neid!”
Ent tema ütles: Ei sugugi,
vaid kui keegi surnuist nende juurde läheks,
siis nad parandaksid meelt!”
Aabraham aga ütles talle:
Kui nad ei kuula Moosest ja Prohveteid,
ei neid veena siis ka see, kui keegi surnuist üles tõuseks!””
Tahame tutvustada teile inimesi, kellel on põrgus käimise kogemus
ja kellel on ka Taevas käimise kogemus.
Need on väga olulised tunnistused.
Kuid Jeesus ütles,
et kui te ei usu sellesse, mida Piibel ütleb,
ei pruugi te ka uskuda neisse, kes on teispoolsuses ära käinud.
Kuid me näitame neid inimesi siiski
ja ma tahan, et kuulaksid neid hoolega,
sest see kurb lugu põrgu puhul on see,
et see kestab igavesti ja sellele ei tule kunagi lõppu.
Olen ise vahel mõelnud,
miks Jumal neid inimesi lihtsalt ei surma?
Kuid Ta ei tee seda.
Kõik uskmatud,
kõik jumalakartmatud ja hoorajad,
kõik posijad ja muud valetajad
lõpetavad seal tulejärves ja neid piinatakse igavesti.
See on ikka kohutav väljavaade, millel pole iialgi lõppu!
Sealt pole mingi väljapääsu ega armu saamise võimalust.
Mitte midagi sellist!
Jeesus rääkis selles loos kellegi piinast keset tuliseid leeke.
Sa ütled nüüd:
"Kas Jeesus polnud mitte armastuse jünger?"
Oli küll!
Kuid lisaks Taevale rääkis Ta ka põrgust.
Kuid vaatame esmalt, milline Taevas välja näeb.
Siinkohal jagab oma lugu Colton Todd Burpo,
kes nägi Taevast, kui ta oli kõigest 4-aastane.
Kui vana sa oled?
3-aastane.
Ja mis su nimi on?
Ja kus sa elad?
Nebraskas.
Kes su emme on?
Sonja.
Ja su issi?
Issi Burpo.
Kes su õde on?
Cassie.
See kõik oli 8 aastat tagasi.
Tänast Coltonit vaadates ei oskaks arvatagi,
et ta oleks 2003. a peaaegu surnud.
Ta isa Todd jagab oma poja surmalähedasest kogemusest
raamatus "Taevas on päriselt olemas".
Ta hakkas kõvasti oksendama
ja alguses ma arvasime, et tal on lihtsalt kõhugripp,
mille kohta arst ütles, et see on liikvel.
Kuid Coltoni olukord läks üha hullemaks.
Arst avastas, et ta pimesool oli lõhkenud
ja sellest lähtuv mürgitus levis üle kogu ta keha.
Aeg oli lõpukorral.
Teadsime, et olukord on halb, kui meid kõigist teistest eraldati
ja üks arst tuli ütles, et me poega on vaja opereerida.
See oli raske.
Näha oma poega nii abitus seisus,
kui ta tavapäraselt oli hästi elav laps.
See oli see hetk, mil vaatasime üksteisele otsa,
olles vaid kolmekesi seal koridoris,
naine hoidmas Coltonit oma süles, kes enam ei liigutanud.
Teda hakati opiks ette valmistama ja kui ta ära sõidutati,
kisendas ta: "Issi, ära lase neil mind ära viia !"
Läksin tagasi ooteruumi, kus me asjad olid.
Olin täiesti üksi ja sulgesin ukse enda järelt.
Olin omadega täiesti läbi ja vihane Jumala peale.
Olin meeleheitel ja mul oli sellest kõigest kõrini.
Ja ma ütlesin: "Jumal,
peale kõike seda, mida olen Su heaks teinud,
Sa lihtsalt võtad mu lapse?
Niimoodi teedki oma pastoritega või?"
Helistasin nii me vanematele kui kellele iganes, keda teadsin,
keda liita palveketiga Coltoni pärast, kuna olukord oli ikka väga halb.
Olime olnud seal ooteruumis ehk 1,5 tundi,
kui korraga õde tuli ja küsis: "Kas Coltoni isa on siin?"
Andsin endast märku ja ta ütles,
et Colton on taastumas, aga hüüab minu järgi.
Mäletan, kuidas istusin ta juurde ja ta vaatas mu poole ning ütles:
"Isa, tead sa, et ma peaaegu surin?"
Mu esmane mõte oli, et äkki ta kuulis seda õdede suust,
kui nad arvasid, et ta on narkoosis ja tegelikult äkki polnudki?
Nii et meil kulus veel 4 kuud,
enne, kui me lõpuks oma poega kuulda võtsime.
See oli see aeg, mil sain näha Taevast.
Jeesus tuli koos osade inglitega ja nad viisid mu Taevasse.
Küsisin: "Kuidas siis ka Jeesus välja nägi?"
Teadsin, et esimene isik, keda nägin, oli Jeesus.
Tal oli seljas valge rüü koos lilla lindiga
ja Ta oli väga kena ning armuline.
"Isa, Jeesusel olid märgid peal.
Jeesusel olid märgid peal."
Ma ei saanud aru, mida ta selle all mõtles,
kuniks esitasin lõpuks õige küsimuse: "Kus need Jeesuse märgid olid?"
Ta viskas oma mänguasjad maha, tõusis püsti
ja osutas sõrmedega oma peopesadele.
Siis aga kummardus maha ja näitas sõrmedega oma jalgadele,
öeldes: "Need olid need kohad, kus Jeesuse märgid olid."
Olles alguses Jumala troonsaalis, sain näha, kuidas see välja nägi.
Olin endast väljas, sest ei saanud aru, mis toimub?
Kuid Jumal kasutas inimesi ja asju, mis mulle meeldisid,
et mind maha rahustada.
Ja siis tundsin end juba paremini.
Kord olime koos sõidus, kui ta korraga ütles mulle:
"Issi, sul oli ju vanaisa Papa, kas polnud?"
Vastasin: "Jaa..."
"Ta on tõeliselt tore!"
Küsisin: "Kas tõesti?"
"Jaa, sa mängisid temaga, kui laps olid
ja toimetasid temaga talus ning tegid igasugu asju."
Ja ma küsisin: "Kust sa seda tead?"
"Ta rääkis mulle!"
Üks kuju ilmus välja ja see oligi Papa.
Ta küsis, kas ma olen Todd'i poeg ja ma vastasin, et olen.
Ta ütles, et ta oli mu isa vanaisa ja seetõttu me ka kohtusime.
Ma olin Papaga väga lähedane
ja ta oli lapsepõlves mu kõige suurem mees-eeskuju.
Ta sai autoõnnetuses surma, kui ma polnud veel 7-aastanegi.
Olin parasjagu arvete maksmisega hõivatud,
kui ta tuli ja ütles, et tal on kaks õde.
Ta pidi kordama seda mitu korda, enne, kui mu tähelepanu pälvis.
Lõpuks küsisin: "Mis mõttes sul on kaks õde?"
"Jaa, mul on kaks õde.
Su kõhus oli kord beebi, kes suri."
Küsisin: "Kust sa tead, et sul on kaks õde?"
"Ta ise ütles mulle."
Ja siis ta kirjeldas mulle seda õde.
Ta nägi välja nagu Cassie, aga tal olid pruunid juuksed.
Ta tuli ja kallistas mind, kui mind esimest korda nägi.
Me teadsime, et ta räägib tõtt, kuna ta ütles:
"Mu õde muudkui kallistas mind ega jätnud järgi.
Mulle aga ei meeldinud see üldse!"
No ma pole väga kallistaja tüüpi.
Mu rasedus katkes just isadepäeval, mis muutis selle veelgi raskemaks.
Arvasime, et oleme sellest üle saanud.
Olime leppinud sellega, et me laps suri.
Kui aga Colton ütles, et tal on kaks õde,
siis olin esmalt pisut šokis
ja püüdsin seejärel mõista, millest ta räägib.
Kuid ma teadsin, et ta oli näinud oma õde
ja ta ütles: "Ta ootab teie tulekut Taevasse!"
Rääkides Coltoniga Taevast
ja kuuldes kõigist neist imelistest detailidest seal,
ma lihtsalt pidin küsima, kas ta tõesti tahtis tagasi tulla?
Ma teadsin, et pean lahkuma Taevast,
kuna Jeesus tuli mu juurde ja ütles: "Colton, sa pead minema tagasi."
Ja kuigi ma ei tahtnud tulla,
ütles Jeesus, et Ta vastab seeläbi mu isa palvetele.
Ma mäletan seda palve.
Seda täiesti ebaviisakat ja Jumala peale karjuvat palvet.
Ja Ta vastas sellele!
Täna on Colton terve 11-aastane poiss,
jagades täie julgusega oma taevalikku külastust.
Sain teada, et Taevas on päriselt olemas
ja teile saab meeldima seal.
Taevas on päriselt olemas ja teile saab meeldima seal.
Kuula!
Me kõik sureme kord.
Igale inimesele on määratud surra kord
ja peale seda tuleb kohus.
Koht, kus otsustatakse,
kas veedad oma igaviku koos Jeesusega Paradiisis;
paigas, kus valitseb armastus
ja kus saad kohtuma oma pereliikmete ja teiste armsatega.
Või sa lähed igavesse piinapaika, kus põlemine ei lõppe iialgi.
Mitte iialgi!
Ei tilkagi vett, ei mingit armastust,
ei mingit headust ega jahedust - ainuüksi põlemine.
Igavesest ajast igavesti.
See on nii kohutav, et seda on raske isegi mõista.
Sa ei peaks sinna minema, sest su tegelik koht on Taevas.
Jumala igatsus on, et jõuaksid Taevasse.
Põrgu oli algselt mõeldud Saatanale ja tema mässavatele inglitele.
Kui aga otsustad Saatanat järgida, lõpetad seal, kus temagi.
Seetõttu tahaks öelda sulle - ära oota! Ära lükka oma otsust edasi!
Sa ei saa milleski oma elus kindel olla, kui see pole antud üle Jumalale.
Seetõttu tahan anda sulle võimaluse öelda Talle "jah",
paludes sind just praegu - kus iganes sa ka poleks,
kummardada oma pea ja paluda koos minuga,
kutsudes Jeesuse oma ellu.
Ta tahab, et lõpetaksid Taevas, kus sulle saab vägagi meeldima.
Kummarda oma pea ja palu koos minuga:
Jeesus.
Issand, ma tulen Su ette just praegu
ja ma tean, et Sa surid ristil minu pattude eest.
Sa maksid hinna selle eest, et ma ei peaks minema põrgusse,
aga et võiksin elada koos Sinuga igavesti Paradiisis, Taevas.
Issand, ma usun Sinusse just praegu, mistõttu tule mu südamesse!
Ela minus ja ma elan Sulle,
teenides Sind kõik oma elupäevad.
Aitäh Sulle, Issand, et kuuled mu palvet
ja tuled mu südamesse.