Hyvä ystävä! Tervetuloa Eläimet opettavat -sarjaan!
Olen eläimistä tehnyt TV7:n julkaiseman kirjan.
Tässä kerrotaan aika monista näidenkin jaksojen eläimistä, -
ei tosin kaikista. Tämän kirjan kannessa on -
aito mikroskooppikuva perhosen siivestä.
Siinä on suomuja, joissa on väriä tuottavaa nanotekniikkaa, -
säihkyvää, välkehtivää, väriä tuottavaa nanotekniikkaa.
Näitä suomuja voi olla perhosen siivessä -
jopa 60 000 kpl/cm2.
Näistä väreistä syntyy se värivaikutelma.
Jumala on luonut iloksemme värinäön.
Kaikilla eläimillä ei ole värinäköä.
Toisilla se on tosin meitä parempi, esim. sirkkaäyriäisillä.
Meidän värinäkömme on juuri sopiva. Silläkin pystymme erottamaan -
miljoonia värisävyjä, koska silmissämme on valokuitukaapelit, -
ns. Müllerin solut.
On myös mielenkiintoista, -
että aurinko lähettää juuri oikeaa aallonpituutta, -
josta muodostuu sateenkaari -
eli pääasiallisesti pitkä aallonpituus punainen -
ja lyhyempi aallonpituus sininen. Ilmakehä on suunniteltu niin, -
että se poistaa sieltä tappavan ja vahingoittavan ultravioletin -
ja läpäisee juuri semmoisen spektrin, mikä on hyödyksi -
sekä kasvien kasvulle että meidän näkemiselle -
poistamalla ne tappavat aallonpituudet.
Kai jonain päivinä tulee ultraviolettivaroituksia, -
jos otsonikerros tms. on heikentynyt.
Niitä tulee ja menee, mutta tosiasia on, -
että täällä on sopiva lämpötila, sopivat aallonpituudet kasveille -
ja värien näkemiseen. Sehän voisi olla ihan mitä tahansa, -
koska nauttimamme aallonpituudet ovat vain kapea sektori valikosta.
Se on kilometrien mittaisessa skaalassa suunnilleen tällainen pätkä.
Myös biologisesti silmä on rakennettu näille aallonpituuksille.
Jos katsoisimme esim. röntgensäteitä tms., mihin emme pysty, -
niin ei sille voi rakentaa biologista silmää.
Biologinen kudos näet asettaa tietyt reunaehdot.
Suurin luonnossa ollut silmä oli 20 cm läpimitaltaan.
Se oli sillä aiemmin käsitellyllä kalaliskolla.
Suurempaa eivät kudokset salli.
Tosiasia on, että kaikki yksityiskohdat on tarkkaan suunniteltu.
Jumala on suunnitellut maailman, jossa luonnonlait, -
luonnon perusvuorovaikutukset (4 kpl) on säädetty tarkkaan -
juuri siten, että täällä voi olla soluja, jotka näkevät, kuulevat, -
haistavat, maistavat. On sähkö-, väri- ja peilisoluja.
Kaikki toimii. Kaikkien yksityiskohtien täytyy olla paikallaan.
Muistutan siitä, kun lähes viikoittain jossain julkaisussa lukee, -
että jossain planeetalla voi olla elämää. Ei se niin mene.
Kyllä maapallo on näkyvässä maailmankaikkeudessa ainoa -
sininen planeetta, jossa on elämää.
Tilastomatemaattisesti voidaan osoittaa, -
että jos pitää säätää tarkkaan 300 toisistaan riippumatonta tekijää -
elämän mahdollistamiseksi, toden- näköisyys elämään muualla on 0.
Maailmankaikkeuksia tarvittaisiin useita triljoonia, -
jotta se olisi edes tilastomatemaattisesti mahdollista.
Ei näistä asioista silti mitään puhuta.
Matematiikka ja tilastomatematiikka pitäisi ottaa mukaan tarkasteluun, -
kun puhutaan siitä, onko Jumalaa olemassa vai ei.
Einsteinilta kysyttiin, miksi luonnon vakiot -
tai luonnon perusvuorovaikutukset ovat semmoisia kuin ovat -
eli voidaan luoda solu, joka voi nähdä, kuulla, haistaa, maistaa.
Einstein sanoi: "Nyt esititte mielenkiintoisimman kysymyksen, -
mitä koskaan voidaan kysyä. Olen sitä mieltä, -
että Jumalalla ei ollut muuta vaihtoehtoa silloin, -
kun Hän suvaitsi luoda maailman", kuten Einstein sanoi.
Muistetaan tämä: mihin tahansa katsot, siellä on suunnittelua.
Kaikkialla on suunnittelua. Ateistit eivät sitä siedä.
Niinpä he sanovat, ettei missään ole mitään suunnittelua.
Sepä ei ole tiedettä, vaan se on heidän tarinaansa.
No, kuvan tajuamisen eli näkemisen mysteeri on -
eräs aivotutkimuksen tärkeimpiä avoimia kysymyksiä.
Että yleensä näemme jotakin, se on tärkeimpiä avoimia kysymyksiä.
Kysymys siitä, miten aivot muokkaavat -
ympäristöstä tulevan sähköisen tiedon ymmärrettäväksi.
Kyseessä on siis selvästi erilainen tapa -
käsitellä sähköistä tietoa kuin esim. välikorvan simpukasta -
sisäkorvasta aivokuorelle tulevaa tietoa, joka tulkitaan ääneksi.
Korvasta tuleva sähkö menee aivokuorelle, ja kuullaan äänenä.
Silmästä tuleva sähkö menee näkö- aivokuorelle, ja tulkitaan kuvaksi.
Miten aivot sen tekevät, sitä ei kukaan tiedä.
Se vain tapahtuu. Silmät ovat todella enemmän kuin videokamera, -
joka tekee TV-kuvan.
Tästä voi lukea lisää näistä kirjoista.
Luonto on täynnä eri tavoin syntyvää väriloistoa, välkettä, -
kauneutta. Väriloisto luonnossa on ylenpalttisen runsasta.
Miljoonia eri värisävyjä todellakin voimme nähdä.
Mitä enemmän sitä tutkitaan, sitä hienostuneemmaksi -
ja monimutkaisemmaksi luksussuunnittelu osoittautuu.
Luonnossa on tätä luksusta. Kannustan aina menemään -
syvälle yksityiskohtiin ja tutkimaan asioita tieteellisesti.
Tiede näet vahvistaa Luojan olemassaolon, -
ja tieteellinen tutkimus kumoaa evoluutiotarinat.
On hyvin tärkeää ymmärtää, että et ole mikään tieteen vihaaja -
ja tieteen ulkopuolinen, jos uskot luomiseen.
Se on ainoa järkevä johtopäätös siitä, mitä me näemme ympärillämme.
Pinnallisesti yksinkertaiselta näyttävä värien kirjo on -
osoittautunut tosi haasteelliseksi ymmärtää, mitä siinä tapahtuu.
Voidaan kysyä, kuinka perhosten väriloisto säilyy niiden kuoltua.
Miten sudenkorennot ja kuoriaiset tekevät -
sädehtivän sinisenä, vihreänä tai kultaisena välkkyvän loistonsa.
Hieman yksinkertaistaen voisi sanoa, -
että eläinten väritys muodostuu pääosin kahdella tavalla: -
kemiallisesti tai mekaanisesti.
Kemiallisesti väri muodostuu pigmenteistä, -
jotka voivat olla peräisin eläimen ravinnosta.
Siksi Tenon lohi on punaista, kun se syö katkarapuja.
Kemiallinen pigmenttiväri voi olla ravinnosta, -
ympäristöstä tai värit voivat myös olla sisäsyntyisiä.
Niistä tulee kuitenkin vain kolme väriä: musta, keltainen ja punainen
Ei muita. Säihkyvä, välkkyvä väriloisto, -
kuten sateenkaaren ja sinisten sävyjen heijastumat, ovat mekaanisia.
Välkehdintä on peräisin pintakudoksen hienorakenteesta -
sekä karvoista, höyhenistä ja suomuista.
Tällöin puhutaan rakenteellisista -
tai nk. interferenssin synnyttämistä väreistä.
Ne syntyvät auringonvalon kirjon suodattuessa -
ja valon taittuessa eri kudosten mikroskooppisissa, -
prismamaisissa rakenteissa tai hienoissa levyissä.
Rakenteet ovat hyvin pieniä, alle metrin miljoonasosan, -
ja läpäisevät kulloinkin vain tiettyä valon aallonpituutta.
Väri välkkyy ja säihkyy eläimen liikkuessa -
tai kun sitä tarkastellaan eri näkökulmista.
No, tässäkin tulee biomimetiikka mukaan.
Vaateteollisuus on mielellään ottanut näitä kuvioita luonnosta -
jo ennen kuin niitä tehtiin keinotekoisesti nanotekniikalla.
Nanotekniikalla tehdään mm. ultra- violettisäteilyä kestäviä tuotteita.
Pienen pienet suomujen muodostamat monimutkaiset rakenteet -
muistuttavat eräänlaista pärekattoa ja mahdollistavat värien ilotulituksen.
Tosiaan näitä "päreitä", kuten tässä kirjan kannessa, -
voi perhosen siivessä olla 60 000 kpl/cm2.
Tämä on uskomattoman hieno innovaatio.
Kun perhosen siipeä koskettaa sormella, -
niin siihen tarttuva puuteri ei ole väripigmenttiä, -
vaan siiven mikroskooppisen pärekaton päreitä.
Päreitten rakenne on hyvin monimutkainen.
Ne ovat samalla onttoja sekä sylinterimäisiä ja juovaisia, -
taittaakseen valoa halutusti -
ja valitakseen kulloinkin sopivat valon aallonpituudet, -
jotta pinta välkehtii ja säihkyy.
Siksi keräilijän perhosten väri säilyy, -
jos ne varastoidaan pimeässä.
Värityksen synnyttävät suomut eli päreet hajoavat hyvin hitaasti.
Myös linnun sulkien väriloisto voi siksi säilyä, mutta välkehdintä ei.
Värien välkehdintä kertoo myös linnun terveydentilan.
Morpho-perhosen loistava sininen välkehdintä inspiroi -
kanadalaista nanotekniikan turvajärjestelmäyritystä -
luomaan vallankumouksellista järjestelmää -
estämään väärennettyjen setelien valmistuksen.
Niihin seteleihin ei enää vaadita mustetta ja kemikaaleja, -
vaan järjestelmä hyödyntää valon taittumista nanotason urissa, -
jotka ovat 1 500 kertaa hiuksen läpimittaa pienempiä.
Keksintö on rahanväärentäjien kauhu ja tuhoisa -
650 miljardin dollarin arvoiselle rahanväärentämisteollisuudelle.
Miten perhosen siipi ja setelit liittyvät toisiinsa -
paitsi keveytensä ansiosta? Uusi teknologia matkii -
Morpho-perhosen siiven nanokokoisia uria, -
joilla se heijastaa ympäristön valoa välkehtivän sinisenä.
Värivaikutelmaa ei kopiokone kopioi. Siinä se juju on.
Se on hologrammia varmempaa/ ekologisempaa -
ilman väripigmenttiä ja kemikaaleja.
Kuvia tehdään myös luottokortteihin, konserttilippuihin, passeihin, -
lääkepakkauksiin, elektro- komponentteihin, lentokoneen osiin.
Näin torjutaan erilaisia väärennöksiä. Lisäetu on, -
että kuvan voi nähdä silmillä tai vain erikoislukulaitteella.
Tämä on hieno esimerkki biomimetiikan mahdollisuuksista.
Perhosen siipi tarjosi äskettäin myös teknologian, -
jolla aurinkokennoista saadaan jopa puolet enemmän sähköä.
Matkitaan nanorakenteita, jotka ottavat aurinkoenergian -
joka suunnasta kääntelemättä paneeleita aurinkoon.
Kun ne voivat olla koko ajan samaan suuntaan, -
niin aurinkopaneelit ja valokennot tuottavat 50 % enemmän sähköä.
Näin uskomattoman hyödyllisiä sovelluksia voidaan ottaa luonnosta.
Mitä enemmän tutkitaan, sitä enemmän nerokkuutta löytyy.
English Rose -perhosesta löytyi -
tämä uusi teknologia aurinkopaneeleihin.
Paljon, paljon muutakin näistä pinnoista tulee.
Niistä jatkan seuraavalla kerralla. Kiitos, kun olit mukana!
Tekstitys: Tuula-Riitta Virrankare