Hyvä ystävä! Tervetuloa Eläimet opettavat -sarjaan!
Viime jaksoissa kerroin sähköankeriaasta ja saharauskusta -
ja näistä mainioista kaloista, -
jotka kertovat valtavaa nerokasta Jumalan teknologiaa -
sähköntuotannossa ja myös saalistamisessa.
Ne kertovat viestiä -
huumorintajuisesta nerokkaasta Luojasta, -
joka jopa hiukan - jos näin rohkenee sanoa -
leikittelee näillä luomistöillään.
Tarkoitus on saada meidät niitä tutkimaan -
ja ihailemaan Hänen nerokkuuttaan eikä ajattelemaan, -
että sattuma olisi ne tehnyt. Siinäkin uskoa tavallaan koetellaan, -
mutta se on helppo koettelemus.
Roomalaiskirjeen 1. luvussa sanotaan, -
että se, mikä Jumalasta voidaan tietää, on ilmeistä, -
kun Hänen tekojansa tarkastellaan. Se on niin ilmeistä, -
että ihmisellä ei ole mitään, millä itseään puolustelee, -
jos hän ei sitä näe. Se on valinta.
Jos haluat nähdä suunnittelun, voit nähdä sen.
Jos et halua nähdä sitä, sinun pitää keksiä jokin tarina, -
jolla selität, miten evoluutio olisi miljoonissa vuosissa tehnyt jotain.
Se on sinänsä mieletön väite.
Useasti olen sanonut, että mitä enemmän aikaa, -
sen varmemmin kaikki tuotteet hajoavat, -
ja lajit kaatuvat niihin kertyviin virheisiin.
Korostan vielä, että moderni tieteellinen tutkimus on -
viime vuosina osoittanut, että suvullisesti lisääntyvät lajit -
elävät korkeintaan 10 000 - 100 000 vuotta -
johtuen niihin joka sukupolvessa kertyvästä virhekuormasta.
Aivan päivänselvä asia, jota ei jostain syystä haluta nähdä.
Tästä on olemassa mainio kirja Eliömaailma rappeutuu, -
tutkija J. C. Sanfordin kirja, jonka julkaisimme suomeksi.
Sitä on saatavilla osoitteesta datakirjatkustannus.fi.
Hyvin tärkeä kirja jokaiselle, jota kiinnostaa totuus -
luomakunnan rappeutumisesta.
No, mitä hauskaa kaloista voidaan todeta?
Syvyydessä on pilkkiviä kaloja.
Jos olet joskus ollut pilkillä, niin tiedät, mistä on kyse.
Siellä porataan reikä jäähän -
ja käytetään joskus jopa valaistua syöttiä, -
johon kalat ehkä iskevät paremmin.
Pilkkivät krottikalat uivat jopa kilometrin syvyydessä -
ja harrastavat pilkkimistä pilkkosen pimeässä.
Kilometrin syvyydessä on valtava paine, jota ihminen ei kestäisi.
Pilkkivät krottikalat kuitenkin kestävät suurta painetta -
kehonsa erityisen rakenteen takia.
Krottinaarailla notkea onkivapa kasvaa -
pään päältä, jossa roikkuu houkutteleva syötti.
Koska meren syvyydessä on säkkipimeää, syötti on valaistu.
Miten valo sinne syntyy? Se syntyy syötissä olevan -
lusiferiini-nimisen valkuaisaineen hapettuessa -
lusiferaasientsyymin vaikutuksesta.
Useimmat kalat voivat säädellä valoelintensä valon voimakkuutta.
Tämä on aika nerokas järjestelmä.
Musta uistinkala sammuttaa silmien alla olevat valoelimet -
vetämällä mustan pigmenttisolu- varjostimen niiden eteen.
"Aurinkolasit" päälle. Valo voi syntyä -
myös kemiallisista reaktioista bakteereissa, -
jotka elävät taskuissa ja onteloissa kalojen kehossa.
Yksittäinen bakteeri on niin pieni, ettei sen valo näy, -
mutta suuri määrä bakteereja yhdessä antavat riittävän valon.
Kalat on ikään kuin varustettu led-valoilla.
Syvänmeren krotilla on kaikkein monimutkaisin valoelin.
Sillä on pitkän siimaevän päässä olevia lyhtyjä.
Lyhtyjen valoa tuovat bakteerit saavat ravintonsa -
erityisten rauhasten eritteistä.
Valoelimessä on erilaisia valoa johtavia lisäkkeitä -
ja sisäisiä peilejä, joilla krotti voi sytyttää/sammuttaa valon, -
vaihdella sen voimakkuutta tai levittää sen isommaksi joukoksi -
hajanaisia tuikkuja yhden sädekimpun asemesta.
Bakteereille on ruokintabaari, peilisolut siiman päässä, -
ja valoa voi säädellä. Aika monimutkainen järjestelmä.
Taas kannattaa kysyä, miten evoluutio tuotti -
tämän toimivan järjestelmän sattumalta mutaatioiden avulla -
ja miten kalat selvisivät ilman pilkkivehkeitä ja valolamppuja.
Mistä ne saivat ruokansa? Nämä ovat kaikki-tai-ei-mitään -järjestelmiä.
On lupa käyttää omaa järkeä ja kysyä hankalia kysymyksiä -
ja miettiä, mistä kaikki on peräisin. Uskonko sattumaan -
vai uskonko, että huumorintajuinen Jumala laittoi iloksemme -
jotain hauskaa? Toinen krottien erityispiirre on, -
että naarasta paljon pienemmät koiraat kasvavat kiinni naaraaseen, -
niin että lopulta niiden veren- kierrotkin yhtyvät.
Lopuksi koiraasta jäljellä ovat vain siittiörauhaset -
naaraan munasolujen hedelmöitykseen.
Varsin monimutkainen lisääntymistapa. Kannattaa kysyä, -
miten evoluutio tämän tuotti ja miten saatiin jälkeläisiä, -
ennen kuin tämä toimi. Taas yksi kaikki-tai-ei-mitään -järjestelmä.
No, kalat ovat hauskoja. Mehän puhuimme kalojen palvelupisteistä, -
puhdistajakaloista aiemmissa jaksoissa.
Kalojen saalistusta on monenlaista.
Oli pilkkivät krottikalat, mutta myös 4-silmäinen kala -
ja ikään kuin vesipistoolia käyttävä kala.
4-silmäinen kala ui lähellä veden pintaa niin, -
että silmien yläosa katselee veden pinnan yläpuolista maailmaa -
ja alaosa katselee vedenalaista maailmaa.
Näin se voi samalla tarkkailla pinnan yläpuolta ja alapuolta.
Vaikka silmiä näyttäisi olevan vain kaksi, -
kummassakin on kaksoisverkkokalvo ja kalvo, -
joka jakaa sarveiskalvon kahteen erilliseen osaan.
Jokaisella 4 silmällä on oma pupilli.
Linssin paksuus on myös erilainen ylä- ja alapuolella.
Tässä on jo niin paljon yksityiskohtia ja haastetta -
ns. kehityspoluille, että kannattaa miettiä, -
mikä tarina tällaisen kehitys- polusta kerrotaan.
Muista aina ajatella itse. Ole kriittinen.
Mieti, mihin tällainen kokonaisuus viittaa?
Sattumaan vai suunnittelijaan?
Miksi silmä on rakentunut tällaiseksi?
Miksi näiden kalojen lisääntyminen on poikkeuksellisen merkillistä?
Edellä kerroin pilkkivän krotin lisääntymisestä.
Tämä on vähintään yhtä merkillistä, koska näiden kalojen sukuelimet -
ovat kääntyneet joko oikealle tai vasemmalle.
Jos naaraan sukuelimet ovat vasemmalle, -
se voi lisääntyä vain koiraan kanssa, jonka sukuelimet ovat oikealle.
No, evolutionistit ovat tietysti selitysautomaatteja.
Niillä on selitys kaikelle, koska evoluutio on aina oikeassa.
Evolutionisti tietysti vastaa, että nämä ominaisuudet ovat eduksi.
No, tämä etu ei ole ilmeistä, -
sillä evoluutio pyrkii tuottamaan mahdollisimman paljon jälkeläisiä.
Ominaisuudet ovat myös tosi monimutkaisia, -
ja kehitys edellyttäisi huomattavaa määrää samansuuntaisia mutaatioita.
Onko se yleensä mahdollista vai vain tarinan kertomista?
Mikä on se valintapaine? Miksi piti kehittää 4 silmää?
Jos niistä on hyötyä, miksei kaikilla kaloilla ole 4 silmää?
Kaikkiin näihin pitää vaatia vastaus.
Ei pidä niellä, että evoluutio teki sen.
Pitää kysyä, mikä oli mekanismi. Entä välivaiheet? Onko näyttöä?
Entä valintapaineet? Miksi piti kehittää tämä 4-silmäinen otus?
Mitä hyötyä siitä oli?
On olemassa toinen kala, -
jolle olisi todella tarpeen katsella yhtaikaa -
veden yläpuolelle ilmaan ja veden alle.
Se ei silti tarvitse 4 silmää. Kyseessä on ampujakala.
Se on kuuluisa saalistus- tavastaan.
Se syö pääasiassa veden varaan joutuneita hyönteisiä.
Se osaa "ampua" niitä alas eli pudottaa lehdiltä veden yllä -
puhaltamalla tarkan vesisuihkun niitä kohti. Pam!
Ampujakalan suuontelon katossa on ura, -
jota vastaan se painaa kielensä. Näin syntyy ohut "puhallusputki".
Veden ruiskuttamiseen tarvittava paine syntyy -
pumppaamalla kiduksia. Lopuksi se vapauttaa vesisuihkun -
vapauttamalla kielensä jäykän kärjen auki, joka toimii venttiilinä.
Lisäksi se osaa napata hyönteisen lehdeltä -
hyppäämällä vedestä ilmaan ja nappaamalla sen lehdeltä.
Sillä on kolme tapaa saalistaa: veden pinnalta, ampumalla -
tai hyppäämällä napata lehdeltä.
Uskomaton suoritus! Kun mennään yksityiskohtiin, -
tästä tulee käsittämättömän uskomatonta. Miten se sen tekee?
Kuinka älykäs se on! Tämä bio-ohjelma toteutuksineen on -
ohjelmoitu sen aivoihin. Sekin kertoo nerokkaasta suunnittelusta.
Taittumislaki kuvaa valon taittumista kahden aineen rajapinnalla.
Kala ratkaisee sen vaikean yhtälön automaattisesti, -
mutta optisen yhtälön ratkaiseminen ei riitä.
Valo taittuu eri tavoin, joten sen pitää huomioida se pisaran paino.
Tämä ei olekaan ihan yksinkertainen asia. Tarina ei siis lopu tähän.
Kalan on huomioitava vesisuihkun lento ilmassa.
Vesisuihku toteutuu 0,04 sekunnissa.
Kaikki tapahtuu siis 10 x silmänräpäystä nopeammin.
Vesipisaroiden nopeus on 3 metriä/sek.
Kalan ruiskuttaessa vettä vesisuihkun nopeus kiihtyy, -
koska tasainen suihku ei tältä etäisyydeltä riittäisi -
pudottamaan hyönteistä. Vesisuihkun kiihtyessä vesi iskee -
5 x lihaksen iskuvoimaa voimakkaammin.
Vesipistoolikala hyödyntää saalistaessaan mm. optiikkaa, -
nesteen ominaisuuksia, painovoimaa, matematiikkaa.
Se ratkaisee tosi monimutkaisia ongelmia, -
jotka aiheuttaisivat unettomia öitä fysiikan opiskelijoille.
Kala ei erehdy luonnontieteitä soveltaessaan.
Nämä kalat tietysti hyötyisivät 4 silmästä, -
mutta niillä on tämä bio-ohjelma -
ja ne käyttävät tätä super- monimutkaista matematiikkaa.
Voidaan kysyä, miksi ne aina osuvat -
ja mistä ne saivat kaiken tämän tietotaidon.
Tosi monimutkaisia asioita, jotka vaativat korkeaa matematiikkaa.
Ampujakala tekee sen silti aivan tuosta vain.
Tässä on taas paikka miettiä ja kysyä, -
mistä tämä merkillinen ja upea taito on peräisin.
Kiitos, kun olit mukana!
Tekstitys: Tuula-Riitta Virrankare