Hyvä ystävä! Tervetuloa Eläimet opettavat -sarjaan!
Edellisessä jaksossa puhuin imukuppikala Remorasta, -
joka on vallan mainio otus.
Meri on täynnä salaisuuksia, ja voidaan sanoa, -
että siellä paljon tutkimatonta, kuten sademetsässäkin.
Merestä on tutkittu ehkä 5 % ja 95 % on tutkimatta.
On jännittävää, mitä kaikkea sieltä mahtaakaan löytyä.
Sama koskee sademetsää. Sademetsästähän muuten löydetään -
ehkä 25 % uusista tehokkaista syöpälääkkeistä -
siellä olevien kasvien alkaloideista.
On sääli, jos sademetsiä tuhotaan nykyvauhdilla, -
koska Jumalan valtava aarreaitta erilaisia molekyylejä voi häipyä, -
ennen kuin niitä saadaan hyödyttämään ihmisiä.
Luonnon tutkiminen ja luonnon tieteellinen tutkiminen on -
hyvin tärkeää ja perusteltua ja siinä mielessä mukavaa, -
että mitä enemmän tutkit ja menet yksityiskohtiin, -
niin sitä enemmän Luojan nerokkuus tulee esiin -
ja myös Jumalan huumorintaju.
Sitä enemmän voit myös kriittisesti arvioida tarinoita, -
joita kerrotaan erilaisten nerokkaiden keksintöjen alkuperästä.
Nyt ajattelin puhua koralliriutoilla elävästä yhteisöstä -
ja siellä isoa roolia näyttelevästä puhdistajakalasta.
Puhdistajakala, mikä se on?
No, tästä kirjoitti Helsingin Sanomien tiedepalstalla 20.3.2018 -
Maija Karala mainion artikkelin, jota osittain tässä lainaan.
Isolla valliriutalla on "palvelupisteitä", -
joihin suuret hait ja pienet koralliahvenet kokoontuvat -
syömättä toisiaan, vaan rauha vallitsee.
Ne jonottavat vuoroaan puhdistaja- kalojen suu- ja hammashoitoon.
Puhdistajakala poistaa loiset ja kuorii kuolleen ihon, -
puhdistaa kidukset ja antaa evähierontaa.
Onko evoluutio siis muka vain julmaa veristä tappamista -
ja toisten syömistä? Ei, vaan luonnossa on kivaa yhteistoimintaa.
No, puhdistuspalvelut eivät ole luksusta, vaan elintärkeitä -
kalojen ruumiilliselle/henkiselle hyvinvoinnille.
Ällistyttävää on, että kun siellä puhdistetaan, hierotaan -
ja hampaat laitetaan kuntoon, -
niin yhteistoimintapalvelupiste on myös tärkeä -
myös kalojen henkiselle hyvinvoinnille.
Tämä yllättävä tulos paljastui tässä tutkimuksessa.
Nimittäin sitruunakoralliahvenen on todettu tyhmistyvän, -
jos se ei saa nauttia puhdistajakalan palveluista.
Jos palvelupaikka sulkeutuu, -
niin kalat tulevat tyhmemmiksi ja voivat huonosti.
Maija Karala kirjoittaa Helsingin Sanomissa: -
Kalat pantiin opiskelemaan kuvioiden tunnistusta.
Niiden piti valita kahdesta kuvasta se, jonka takana oli ruokaa.
Yleensä kalat oppivat tällaisen nopeasti.
Niin oppi myös tutkimuksen puhdistautunut kontrolliryhmä.
Kaloille, joilta puhdistuspalvelut oli evätty, -
tehtävä taas oli melkein ylivoimainen.
Ne siis heti kärsivät siitä, kun palvelukeskus suljettiin.
20 koralliahvenesta vain 3 onnistui - ja nekin hitaasti.
Huonoimmin menestyivät kalat, joilla oli eniten loisia.
Kun loiset kiusasivat, ne eivät pärjänneet kunnolla.
Puhdistaminen oli siis todella tärkeää.
Jos puhdistajat vaikuttavat samoin muihinkin asiakkaisiin, -
ne säätävät koko koralliriutan ekosysteemin älykkyyttä.
Älyhän on tietysti luonnossa elämän ja kuoleman kysymys.
Pienen ahvenen on nopeasti tunnistettava muut eläimet -
ja reagoitava niihin oikein.
Kun puhdistajakaloja on tutkittu, -
niin on saatu monta vanhaa käsitystä heittää romukoppaan.
Sormenpituiset pikkukalat ovat häkellyttävän älykkäitä.
Markkinatalouden pelisäännöt ovat hallussa paremmin -
kuin monella ihmisellä. Puhdistajat toimivat usein pariskunnittain, -
ja ne pitävät puhdistusasemaa lähistön kaloja varten.
Vastaanotto on auki noin 4 t/pv.
Sinä aikana puhdistajien perhe- yritys hoitaa jopa 2 000 asiakasta.
Kukin kala käydään nopeasti läpi.
Iho, evät, kidukset ja suu putsataan.
Loiset ja kuollut ihokudos ovat samalla puhdistajien ravintoa.
Puhdistajat hyötyvät siitä. Ne saavat samalla ilmaisen lounaan, -
kun tekevät palveluksia. Se on se maksu, eikä rahaa tarvita.
Toisinaan ne huijaavat haukkaamalla suun täyden maukasta kylkilimaa, -
ja asiakas hätkähtää kivusta. Kaikki kalastaneet tietävät liman -
kalan kyljessä. Se on puhdistajakalojen herkkua.
Ne eivät malta olla haukkaamatta välillä sitä limaa.
Silloin asiakas hätkähtää kivusta.
Puhdistajat ovat tietoisia seurauksista, -
että ne ottavat pienen riskin haukatessaan limaa kalan kyljestä.
Siksi ne purevat harvoin kaloja, jotka liikkuvat laajemmalti -
ja voivat siirtyä toisen puhdistus- aseman asiakkaiksi.
Asiakkaan voi menettää, jos puree liikaa. Varovaisuus on siis tarpeen.
Uusi vaeltajakala-asiakas pääsee jonon ohi.
Niin kuin portsarikin päästää VIP-asiakkaat jonon ohi.
Ne haluavat näin haalia lisää asiakkaita palveluyritykseensä.
Meriahventen ja haiden tapaiset isot petokalat, -
jotka voisivat syödä puhdistajan, saavat parasta palvelua.
Ne saavat heti palvelun, koska palvelupisteen ulkopuolella -
ne syövät puhdistajakaloja, mutta palvelupisteessä eivät syö.
Ne saavat siis extrahyvää palvelua, että eivät söisi puhdistajakaloja.
Pienet koralliahvenet ja muut paikallisasukkaat saavat jonottaa -
ja sietää heikkoa palvelua, jos näin käy.
Niiden suhteen puhdistajalla on monopoli, minkä se kyllä tietää.
Maija Karala jatkaa: -
Hämmästyttävää on, että puhdistaja osaa ajatella mainettaan.
Se tietää olla purematta, jos tärkeitä asiakkaita on jonossa.
Nehän voisivat todella lähteä muualle, jos palvelu on huonoa.
Kakkoslaadun palvelusta huolimatta puhdistajista on suurta hyötyä -
myös riutan paikallisille kaloille, osoittaa v. 2000 alkanut tutkimus.
7 pikkuriutalla tutkijat ovat käyneet jo 18 vuotta pyydystämässä -
kaikki puhdistajakalat pois ja siirtäneet ne muualle.
Koeriutoilla tapahtunut muutos on hätkähdyttävä.
Kun puhdistajia ei enää ollut, kaikki muuttui.
Paikallisten riuttakalojen määrä putosi 8,5 vuodessa yli 1/3:lla, -
ja vaeltavien kalojen 1/4:llä verrattuna riuttoihin, -
joiden puhdistajakaloihin ei kajottu.
Erityisen kelvottomaksi puhdistamattoman riutan kokivat -
välskärikalat. Niiden määrä romahti 2/3:lla.
Jäljellä olevat kalatkaan eivät voi hyvin.
Ilman puhdistajia ne ovat tyhmempiä ja myös stressaantuneempia.
Näin kertovat kalojen veren kortisolitasojen mittaukset.
Kalojen kasvukin hidastuu.
Vaikutus on valtava ottaen huomioon että talon kokoisella riutalla -
on vain 1-5 puhdistajaa. Tutkija varoittaakin, -
että puhdistajien pyynti akvaario- kaloiksi voi tehdä paljon vahinkoa.
Tämä osoittaa kalojen olevan harvinaisen älykkäitä.
Luonnossa on yhteistoimintaa, joka hyödyttää kaikkia.
Evoluutio ei siis ollutkaan taistelua verissä päin.
Kaikki harmonia osoittaa, -
että Luoja on kaikkien kokonaisuuksien takana.
Nämä ovat kokonaisia ekosysteemejä. Jos otat jotain pois, -
niin koko systeemi kaatuu. Luontohan on tällainen, -
että siellä on kaikki tarvittava: virukset, sienet, bakteerit -
ja purkamisjärjestelmät kaikille syntyville tuotteille.
Nerokas kokonaisuus. Jos joiltakin tuotteilta puuttuisi purkusysteemi, -
niin ekologiahan tukehtuisi jätteisiin.
Kaikki yksityiskohdat osoittavat supernerokasta suunnittelua.
Luonto toimii kaikki-tai-ei mitään -periaatteella.
Se kaatuu, jos oleellinen osa poistetaan.
Kalat ovat paljon luultua älykkäämpiä.
Ne käyttävät myös työkaluja.
Selkäpistehuulikala osaa murskata simpukan kiven avulla.
Isolla valliriutalla kuvattiin v. 2006 ensi kertaa -
työkalua käyttävä kala. Selkäpiste- huulikala hakkaa simpukkaa kiveen.
Sen torahampaat eivät voi avata simpukoita, -
joten se hakkaa niitä kiveä vasten.
Ilman työkalua ateria olisi jäänyt väliin.
Kiven käyttö alasimena ei ollut vain yhden yksilön oivallus, -
vaan huulikalan työkalun käytöstä on netissä hienoa videokuvaa.
Sieltä voi katsoa. Kalat ovat kun- nostautuneet myös yhteistyökyvyssä.
Kannustimena on riutalla vallitseva kova kilpailu ravinnosta.
Nopeita pikkukaloja saalistavat menestyvät paremmin yhdessä.
Esim. myrkylliset siipisimput piirittävät parven kumppanin kanssa -
ja jakavat saaliin. Erityinen ele, rintaevien hidas vuoroheilutus, -
viestittää, että lähdetään saalistamaan.
Yllättävää on, että yhteistyö sujuu myös yli lajirajojen.
Kumppanien ei tarvitse olla edes kaloja.
Ison valliriutan puhdistusasiakas, purjemeriahven on 1/2-metrinen peto
Sen ongelma on, että saaliskalat livahtavat riutan koloihin, -
jonne järeä ahven ei mahdu. Ahven neuvokkaana hakee apua.
Sukeltajat kuvasivat v. 2010 purjemeriahvenen, joka pyysi apua -
isolta tursaalta uimalla sen luo ja ravistelemalla päätä.
Samanlainen ns. kutsukäyttäytyminen oli aiemmin havaittu -
Punaisenmeren koralliriutoilla, missä vaeltajameriahvenet kutsuvat -
näin avukseen jättimureenoja.
Kaksikko kiersi korallin kololta toiselle.
Aiemmin puheena olleella tursaalla ei ole luita -
ja se tunki itsensä koloihin. Meriahven vahti ulkopuolella -
ja napsi pakenevat kalat. Punaisen- meren meriahvenet ja mureenat -
saalistavat pareina paremmin kuin kumpikaan yksin.
Vielä vuosituhannen alussa arveltiin, -
että suunnitelmallinen yhteistyö on epätodennäköistä kalan aivoilla.
Yhteistyötä silti on aivan erilaistenkin lajien välillä.
Vastaava suhde on havaittu lähinnä ihmisellä ja metsästyskoiralla.
Emme siis aliarvioi eläimiä. Ne pystyvät nerokkaaseen yhteistyöhön.
Mitä enemmän niitä tutkitaan, tulee Jobin kirjan kohta mieleen, -
jossa Jumala antoi joillekin eläimille järkeä ja viisautta -
ja jotkut jäivät ilman.
Voit lukea Jobin kirjasta, kun Jumala kertoo eläimistä.
Siellä on mainiot eläinkuvaukset joihin kannattaa tutustua.
Pisin sitaatti Jumalan puhetta on se, kun Hän puhuu eläimistä.
Kiitos, kun olit mukana!
Tekstitys: Tuula-Riitta Virrankare