Hyvät ystävät! Tervetuloa Eläimet opettavat -sarjaan.
Olen viimeksi puhunut kyyhkysestä -
ja sen aivoissa olevista GPS-soluista, -
joilla se aistii maan magneettikentän suunnan ja voimakkuuden.
Sillä tavalla se navigoi oikeaan osoitteeseen erehtymättä.
Tämä on verrattain tuore tutkimustulos.
Tutkimus jatkuu, koska seuraavaksi pitää selvittää, -
miten se sitten tulkitsee sen havainnon, -
ja miten se osaa sitten navigoida.
Tämä on hyvin jännittävä asia.
Kun tämä tutkimus valmistui -
ja julkaistiin maailmankuulussa Science -lehdessä, tutkijat sanoivat, -
että se on eräs tutkimuksemme kauneimmista tuloksista, -
sillä se osoittaa, kuinka yksittäinen aivosolu voi havainnoida -
useita ja laadultaan monimutkaisia asioita.
David Digman jatkaa, että nyt kun olemme löytäneet -
magneettikenttään reagoivat aivojen alueet, -
se innostaa meitä etsimään solusta -
signaalin vastaanottajaa ja sen toimintaa.
Tutkimus on vasta alkumetreillään, mutta kiinnostavaahan se kovasti on.
Nämä asiat ovat sillä tavalla tärkeitä, -
että ei ole esimerkiksi pitkä aika siitä, kun lepakosta löydettiin tutka.
Lepakkohan saalistaa tutkan avulla yöllä hyönteisiä pimeässä.
Tämä tutkalöytö, jonka idea saatiin lepakoista -
mahdollisesti ratkaisi koko sodan. Nämä ovat isoja asioita.
Sen takia eläimiä kannattaa tutkia, perehtyä niihin ja katsoa, -
mitä kaikkea jännittävää sieltä löytää.
Eläimiin kohdistuva tieteellinen tutkimus -
on myös biomimetiikan näkökulmasta -
siinä mielessä virkistävää ja innostavaa, -
että uskovalle henkilölle se aiheuttaa sellaisen tunteen, -
että nyt voimme todella ylistää ja kiittää Jumalaa ja Luojaa -
näistä upeista ratkaisuista. Ei tarvitse mennä mukaan -
evoluution kannattajien ja ateistien keksimään tarinaan, -
millä selitettäisiin, miten kaikki nämä tutkat -
ja GPS-navigaattorit olisivat syntyneet sattumalta.
Se on sellaista epätoivoista selittelyä ihmisille, -
jotka eivät halua uskoa Jumalaan. Sille voi hymyillä, -
vähän sääliä ja varmaan rukoilla niiden ihmisten puolesta, -
että heidän silmänsä avautuisivat näkemään, -
että Jumala todella on olemassa. Ettei palvottaisi ihmisjärkeä, -
vaan palvottaisiin Jumalaa, kaiken Luojaa.
Tämä on se valinta, joka elämässä -
ennemmin tai myöhemmin on jokaisen tehtävä.
Kyyhkynenhän on Raamatussa hyvin jännittävä asia.
Se esiintyy siellä monta kertaa. Sillä on erityisasema.
Jos katsoo, miten kyyhkynen laskeutuu, niin se on upea suoritus.
Sen takia Raamatussa käytetään valkoista kyyhkystä siihen, -
kun Johannes kastoi Jeesuksen Jordanilla.
Silloin hän sanoi: -
"Minä näin Hengen laskeutuvan alas -
niin kuin kyyhkysen, ja se jäi Hänen päällensä."
Eli Pyhä Henki laskeutui niin kuin valkoinen kyyhkynen -
Jeesuksen päälle silloin, -
kun Johannes kastoi Jeesuksen Jordanissa.
Tämä on upea kuvaus.
Missä muualla Raamatussa esiintyy kyyhkynen?
Se on siinä vaiheessa, -
kun ihmiskuntaa oli synnin tähden kohdannut rangaistus -
ja tuli maailmanlaajuinen vedenpaisumus.
Kun tuhotulva oli ohi, niin Nooa lähetti kyyhkysen arkista katsomaan, -
voiko täältä arkista jo lähteä pois.
Siinäkin kyyhkynen oli tällainen pelastumiseen liittyvä -
vahva signaali tai merkki.
No, kuinka sitten Darwin aikanaan selitti asian?
Kuten aiemmin totesin, Darwinhan jalosti kyyhkysiä.
Hän tiesi hyvin, millaisia erilaisia muotoja kyyhkysestä voi jalostaa, -
mutta hän ei ymmärtänyt, mitä se tarkoittaa.
Siitä kohta lisää. Darwin hämmästeli myös sitä, -
miten pilkkopimeässä, sateella ja sumussa -
kun ei näy missään mitään, niin kyyhkynen tulee lakkaansa -
kaukaakin, tarkalleen ihan metrin tarkkuudella.
Darwin pohti tätä kovasti, totta kai. Hän keksi sellaisen teorian, -
että kyyhkyset oli aikanaan viety hevoskärryillä -
sellaisissa laatikoissa, joista ei näkynyt ulos mitään.
Kyyhkysiä oli viety hevoskyydillä pitkin mutkikkaita maalaisteitä -
mutka toisensa jälkeen kymmenien kilometrien päähän.
Ne kyyhkyset olisivat Darwinin mukaan muistaneet ne tien mutkat -
ja sitten palanneet takaisin sen muistikuvan perusteella, -
mikä niille oli niistä tien mutkista jäänyt.
Sillä tavalla ne sitten osuivat metrin tarkkuudella takaisin maaliinsa.
Tämähän oli se selitys. Eihän Darwin mikään tyhmä mies ollut.
Hän vaati selityksen. Ja niin sinunkin pitää vaatia, -
kun luonnossa tapahtuu ja on ilmiöitä, rakenteita ja muita.
Ajattele itse ja vaadi selitys!
Jos et saa selitystä, niin järkeile sitä itse, -
mutta lähtökohtasi ei saa olla se, että kaikki on sattumaa, -
koska mikään ei ole sattumaa. Kaikki on totta kai suunniteltua.
Darwinkin epätoivoissaan halusi saada jonkinlaisen selityksen, -
niin hän sanoi, että ne kyyhkyset muistivat sitten mutkat matkassa, -
kaikki käännökset ja mitä siellä tehtiin, -
ja sen perusteella palasivat takaisin lakkaansa.
Tämä muistuttaa vähän sitä, -
että nykyään evoluutiota kannattavilla ateisteilla on selitys kaikkeen.
Heidän teoriansa on sellainen hassu teoria, että se selittää ihan kaiken.
He keksivät sitten näitä tarinoita siitä, että evoluutio teki sitä, -
evoluutio teki tätä ja evoluutio teki kaiken.
Tässäkin kannattaa olla kriittinen, -
että jos sinulla on teoria, joka selittää kaiken, -
niin onko se silloin hyvä vai huono teoria?
Loppupeleissä teoria, joka selittää kaiken, -
ei selitä loppupeleissä yhtään mitään.
Eli älä mene siihen lankaan, -
että kun sinulle sanotaan, että evoluutio on totuus -
ja se on yhtä totta kuin että joku kynä putoaa pöydälle.
Ei se niin ole, että jos tieteessä sanotaan, -
että jokin asia on totta, niin sillä sekunnilla kun näin sanotaan, -
se muuttuu tieteestä filosofiaksi eli uskonnoksi.
Ei tieteessä voi koskaan sanoa, että joku asia on totta, -
koska kohta voidaan kokeellisesti osoittaa, ettei se ollutkaan totta.
Tiedä ei ole totuus, vaan sinänsä ihan hyvä ja kannatettava menetelmä, -
jolla tutkitaan asioita. Ei se ole mikään totuus.
Tämä on hyvä ja tärkeää pitää mielessä.
Ja jos tiedemiesten enemmistö on jotain mieltä, -
niin ei se ole mikään totuus.
Se on vain tiedemiesten enemmistön mielipide, -
joka voi vuoden kuluttua olla ihan toisenlainen.
Eli ei sitä totuutta voida sanoa, että joku nyt olisi totta, -
että evoluutio olisi yhtä totta kuin painovoima, niin kuin ateistit sanovat.
Se on täysin järjetön ja itse asiassa epätieteellinen näkemys ja väite.
Kun olet katsellut kyyhkysen upeita säihkyviä värejä, -
niin auringonvalo tulee niiden rintaan vähän eri tavalla.
Kun ne siellä kaupungilla juoksentelevat pitkin katuja, -
niin näiden kesyjen kaupunki- kyyhkysten sulat välkkyvät.
Mistä se väri oikein tulee?
Mistä nämä kaikki luonnon säihkyvät värit tulevat?
Se on mielenkiintoinen asia, koska siinä ei ole kyse pigmenteistä.
Pigmenteistä tulee sellaisia värejä kuin maalipurkin väriaineista, -
yleensä punainen, musta ja keltainen.
Sitten on tällaisia säihkyviä värejä, kuten tämä simpukankuori tässä.
Voit nähdä, että tässä on helmiäistä ja että se säihkyy upeasti.
Tämähän tulee siitä rakenteesta.
Tässäkin on kuin pienenpieniä cd-levyjä päällekkäin pinottuina niin, -
että valo taittuu aina eri tavalla sieltä takaisin -
ja se taittaa tiettyjä aallonpituuksia, jotka puolestaan ovat tiettyjä värejä.
Hitaammat aallonpituudet ovat punaisen -
ja nopeammat sinisen sävyisiä, ja kaikkea siltä väliltä.
Siitä saadaan se säihkyvä väri.
Tämä on Jumalan nerokas sovellus siitä, -
että käytetään auringonvalon ominaisuuksia, -
jotka sisältävät tavallaan kaikki nämä värit, -
monien värisävyjen aikaansaamiseksi.
Montako värisävyä näin saadaan aikaan?
Sekin on jännittävää, että näin ei saadaan aikaiseksi yhtä tai kahta -
vaan miljoonia erilaisia säihkyviä värejä.
Tämä on taas tätä Jumalan mahtavuutta ja suuruutta.
Ei Jumala tyydy muutamaan väriin, vaan sieltä tulee miljoonia värisävyjä.
Säihkyvästä väristä kun puhutaan, niin kyseessä on irisointi.
Se on siis optinen ilmiö, -
jossa pinnan näkyvä väri vaihtelee katselukulmasta riippuen, -
jolloin suurempi pinta näyttää loistavan sateenkaaren väreissä.
Tätä irisointia esiintyy luonnossa hyvin monenlaisilla pinnoilla: -
mineraaleista ja nesteistä esimerkiksi öljyläikkä vedessä, -
kovakuoriaisten kuoriin, perhosten siipiin ja lintujen höyheniin.
Luonnossa säihkyvät pinnat syntyvät -
ohuista päällekkäisistä kalvoista muodostuvasta pintarakenteesta.
Ne ovat esimerkkinä niin sanotusta rakenteellisesta väristä.
Mineraalien tai nesteiden pintojen irisointi puolestaan johtuu -
valon interferenssistä, joka syntyy valon taittuessa eri aineiden välillä.
Sitä se interferenssi tarkoittaa.
Tämä on todella upeaa. Voit katsoa esimerkiksi -
riikinkukon pyrstössä olevaa silmäkuviota.
Ne säihkyvät upeasti. Tai sitten tällaisia simpukoita.
Tässä on hauskaa se, -
että minulla on tässä 400 miljoonaa vuotta vanha ammoniitti, -
ja tässä on tämän päivän simpukka.
Molemmissa on tätä säihkyvää väriä. Eikö vaan?
Tämä on luonnollista ainetta.
Tämä kalvohan on niin kuin bakteerin hampurilaista, -
joka on rakentunut kuin pienistä cd-levyistä, joita on pinossa.
Bakteerit syövät sitä.
Miten voi selittää, että tämä helmiäinen on jäänyt -
400 miljoonan vuoden ajan syömättä tässä fossiilissa?
Eihän siinä ole muuta selitystä kuin se, -
että se on hautautunut veden- paisumuksessa 4 500 vuotta sitten.
Sen takia se on säilynyt.
Eikä tämä mitään 400 miljoonaa vuotta vanha ole. Hyvänen aika!
Tämähän on ihan ilmiselvä asia. Käytä nyt omia aivojasi!
Ajattele sitä, että näitähän on 400 miljoonaa vuotta vanhoja -
ja 70 miljoonaa vuotta vanhoja.
Ne ovat ihan saman näköisiä. Totta kai ne ovat samannäköisiä, -
kun ne ovat samana vuonna hautautuneet eri kerroksiin.
Eivätkä ne evoluutiosta tai miljoonista vuosista kerro yhtään mitään.
Moderni tieteellinen tutkimus kumoaa nämä miljoonat vuodet, totta kai.
Eihän 400 miljoonaa vuotta vanhaa kerrosta voi olla, -
koska 10 miljoonassa vuodessa koko USA:n manner -
olisi huuhtoutunut hiekkana mereen.
Miten siellä voisi olla 400 miljoonaa vuotta vanhaa kerroskivilajia?
Ei mitenkään tietenkään. Ei näistä mitään puhuta.
Ajattele siis itse, hyvä ystävä! Älä mene tähän ansaan -
mitä sinulle syötetään vain sen takia, että ateismi pysyisi pystyssä.
Kiitos, kun olit mukana tässä Eläimet opettavat -sarjassa!
Jatkamme eläimistä lisää seuraavissa jaksoissa.