o
Derek Prince
Tulevaisuuden kohtaaminen
Osa 1
Tekstimme on 1 Aik 28:20.
Näillä sanoilla Daavid neuvoi poikaansa Salomoa
rakentamaan temppelin.
Daavid puhui Salomolle sinä-muodossa,
mutta me luemme sen me-muodossa.
"Ryhdymme päättävästi ja rohkeasti työhön!
Emme pelkää emmekä lannistu, sillä Herra Jumala,
meidän Jumalamme, on kanssamme.
Hän ei jätä eikä hylkää meitä vaan auttaa meitä
saamaan päätökseen kaikki Herran temppelissä tehtävät työt."
Nyt katsomme maailman lyhintä saarnaa. Se on Mat 9:9:
"Kun Jeesus kulki tulliaseman ohi, Hän näki
Matteus-nimisen miehen istuvan siellä.
Jeesus sanoi hänelle: "Seuraa Minua."
ja hän nousi ja lähti seuraamaan Jeesusta."
Siinä on kahden sanan saarna: "Seuraa Minua",
ja saarna oli hyvin tehokas. Mietin, että jos minun pitäisi
kuvata kristityn elämää muutamalla sanalla, mitä sanoisin.
Ottaisin mallia noista sanoista.
Kristityn elämä on Jeesuksen seuraamista, ei niinkään oppeja,
seurakunnan jäsenyyttä tai teologiaa.
Kyse on suhteestamme Jeesukseen, Hänen seuraamisestaan.
Katsomme miten Jeesus kutsui ensimmäiset apostolit, Mat 4:18>:
"Kun Jeesus kulki Galileanjärven rannalla, Hän näki kaksi veljestä,
Simonin, toiselta nimeltään Pietari, ja hänen veljensä Andreaksen.
He olivat heittelemässä verkkoa järveen, sillä he olivat kalastajia.
Jeesus sanoi heille: "Lähtekää Minun mukaani.
Minä teen teistä ihmisten kalastajia.
He jättivät heti verkkonsa ja lähtivät seuraamaan Jeesusta.
Sieltä jonkin matkaa kuljettuaan Jeesus näki toiset kaksi veljestä,
Jaakobin ja hänen veljensä Johanneksen, Sebedeuksen pojat.
He olivat veneessä isänsä Sebedeuksen kanssa
verkkojaan selvittelemässä. Jeesus kutsui heidätkin.
He jättivät heti veneen ja isänsä ja lähtivät seuraamaan Jeesusta."
Ensimmäisten opetuslasten, Hänen apostoliensa,
kutsuminen oli hyvin yksinkertainen: "Seuraa Minua".
Me olemme mutkistaneet tämän ja saaneet ihmiset hämmennyksiin.
Tietysti tuohon aikaan siinä kulttuurissa rabbi kulki edellä ja
opetuslapset seurasivat merkiksi siitä, että
opetuslapset uskoutuivat opettajalleen.
Jeesus sanoi: "Seuraa Minua" ja vielä Hän sanoi:
"Minä teen teistä ihmisten kalastajia".
Kun seuraamme Jeesusta, ei ole tärkeää mitä me olemme.
Tärkeää on se millaiseksi Hän meidät muuttaa,
mutta Hän ei muuta meitä, ellemme seuraa Häntä.
Hän tekee jotain vain niille, jotka seuraavat Häntä ja
uskoutuvat Hänelle. Ja siitä seurasi heti jotain:
"He jättivät heti verkkonsa ..."
Uskon, että monien elämässä koittaa aika, jolloin on reagoitava heti
Muistelen vuotta 1946, jolloin olin armeijassa
silloisessa Palestiinassa, mutta tiesin, että
Jumala johdatti minua pois armeijasta
mennäkseni naimisiin Lydian kanssa.
Olin ollut poissa kotoa ja erossa perheestäni neljä ja puoli vuotta.
Armeija antoi minulle litteran kotimatkaa varten Englantiin.
Rakas isoisäni oli kuolemaisillaan syöpään
ja toivosta oli luovuttu jo vuosia aiemmin.
Vasta uskoon tulleen innolla kirjoitin kotiin,
että "isoisä ei kuole, olen rukoillut hänen puolestaan", ja
Jumala antoi hänelle lisäaikaa kolme vuotta.
Mutta nyt hänen elämänsä oli hiipumassa ja
punnitsin mielessäni - ilmainen kotimatka perheen luo kotimaahan
katsomaan isoisää.
Ehkä voisin lyödä kaikki kärpäset yhdellä iskulla
ja päästä samalla armeijasta.
Silloin Herra puhui minulle, kyllä Hän puhuu edelleenkin,
ja puhuin kielillä, johon sain tulkinnan.
En muista sanoja tarkkaan, mutta sanoma oli selkeä.
"Laiva on satamassa valmiina lähtöön.
Jos lähdet nyt, pääset mukaan.
Ellet lähde nyt, jäät laivasta, etkä enää koskaan matkusta laivalla."
Tajusin, että Jumala halusi minun tekevän päätöksen .
"joko nyt tai ei koskaan".
Eräs mies sanoi Paavalille: "kuuntelen sinua, kun minulle sopii".
Kun ihmiset alkavat puhua sopivammasta ajasta,
he ovat tottelemattomia.
Päätin lähteä armeijasta Palestiinassa ja alkaa
"lähetyssaarnaajan" työn ilman sitoumuksia tai tukiryhmiä,
paitsi ne, jotka tukivat vaimoani.
Astuin laivaan ja siitä lähtien se on kuljettanut minua.
Jos olisin jäänyt odottelemaan, en olisi koskaan päässyt laivaan.
En tiedä miten elämässäni olisi silloin käynyt, mutta
Jumalan suunnitelma elämässäni ei olisi koskaan täyttynyt.
Olisin menettänyt sen, mitä Jumala oli varalleni suunnitellut.
Kuun kuulen sanan "heti", se merkitsee minulle paljon.
Kun Jumala puhuu teille, ellet toimi heti, et toimi koskaan.
Jumala on tietyllä tavalla armoton. Hän ei jakele vaihtoehtoja.
Joko toimit tai et. Nyt tai ei koskaan.
Kun nyt katson 50 vuotta taaksepäin,
olen iloinen, että tein päätöksen.
Olen matkustanut paljon. Olen ollut monilla puhematkoilla
seurakunnissa ja tavannut kahdenlaisia ihmisiä:
ne, jotka ovat kuulleet kutsun, uhrautuneet ja vastanneet siihen,
eikä heistä kukaan ole sitä katunut.
Ne, jotka olivat kuulleet kutsun, punninneet sitä vaa'assa ja
päättäneet olla vastaamatta siihen.
Poikkeuksetta he olivat turhautuneita ihmisiä,
joiden kohdalla Jumalan ajatukset eivät toteutuneet.
Havaitsin jotain muuta kahdesta ensimmäisestä opetuslapsiparista -
Pietari ja Andreas, Jaakob ja Johannes.
Pietari ja Andreas olivat heittämässä verkkoa,
Jaakob ja Johannes paikkaamassa verkkojaan.
Tässä kuvastuu julistustyön kaksi luonnetta.
Verkonheittojulistus ja verkonpaikkausjulistus.
Kutsutaanpa sinut kumpaan tahansa, ole kutsulle uskollinen.
Verkon heittäminen on evankeliointia.
Verkon paikkaaminen on paimenen tai opettajan tehtävä.
Elleivät molemmat keinot ole käytössä, tulosta ei synny,
koska aika-ajoin verkkoon tulee reikiä.
Jos heittää rikkinäisen verkon veteen, kalat pääsevät karkuun.
Niin on käynyt kerta toisensa jälkeen.
Minun havaintoni evankelioinnista on, että verkko on heitetty ja
kaloja on tarttunut siihen,
mutta verkossa on ollut reikiä ja saalis karkaa.
Kunnioitan syvästi Billy Grahamia, mutta kerron mitä tapahtui, ja
Jeffrey (Princen työtoveri) selitti teille miten minusta tuli
Grahamin avustaja. En valinnut häntä vaan hän valitsi minut.
Hän katsoi minuun ja sanoi "sinä".
Johdatin 22 henkilöä uskoon eräässä Grahamin kokouksessa
ja meitä neuvottiin pitämään näihin ihmisiin yhteyttä,
kirjoittamaan tai soittamaan.
Tein parhaani, mutta 22 henkilöstä, jotka olivat tehneet "päätöksen",
ei ehkä kukaan jatkanut uskon tiellä
paitsi kaksi, joiden pastori minusta tuli.
En väitä, etteikö heidän uskonelämänsä jatkunut,
mutta todennäköisesti ei. Näettekö ongelman?
Reikiä verkossa. Billy Graham sanoi tuolloin:
"palatkaa seurakuntiinne.
Jos teillä ei ole seurakuntaa, liittykää sellaiseen".
Tähän joku totesi kyynisesti: "voimme niinkin tehdä,
mutta ei kannata panna untuvikkoa kuolleen kanaemon alle".
Tämä on traagista. Olen nähnyt sen tapahtuvan kerta toisensa jälkeen.
Ellei verkko ole paikattu, ellei se ole ehjä,
kaloja kyllä jää siihen, mutta useimmat pääsevät karkuun.
Korostan, että kristitty tarvitsee tukihenkilön.
Opilla on tärkeä paikkansa,
mutta pelkkä oppi ei korvaa ihmissuhdetta.
Ilman sitä on heikoilla.
Jeesus sanoi: "Minä olen tie, totuus ja elämä.
Ei kukaan pääse Isän luo muuten kuin Minun kauttani".
On siis vain yksi tie - Jeesus. Monet kulkevat tietä pitkin,
mutta eivät koskaan pääse päämäärään, joka on Isä.
Jeesus sanoi: "Minä olen tie - Isän luo".
Olen tavannut monia pelastuneita, jotka ovat kohdanneet Jeesuksen,
mutta heillä ei ole suhdetta Isään.
2 Tim 1:12, elämänsä lopulla, kun Paavali oli vankilassa
odottamassa teloitustaan, hän sanoi:
"Tiedän, keneen uskon, ja olen varma siitä, että Hän kykenee
varjelemaan sen, mikä on minun haltuuni uskottu,
aina tulemisensa päivään asti."
Paavali ei sanonut "tiedän mitä uskon" vaan "tiedän keneen uskon".
Hän sanoi: "Tiedän, keneen uskon, ja olen varma siitä, että Hän
kykenee varjelemaan sen, mikä minun haltuuni on uskottu".
Jos tunnet vain opin tai teorian tai osaat teologiaa ja
kuulut seurakuntaan, mutta sinulta puuttuu
omakohtainen suhde Herraan, et pääse perille.
UT puhuu suhteesta Herraan. Jumala ilmoittaa itsensä
kolmena persoonana - Isä-Jumala, Poika ja Henki.
Ei ole Jumalan kirkkokuntaa eikä Jumalan organisaatiota.
Mikä on kolmiyhteinen Jumala? Se on suhde.
Jumala haluaa, että elämme suhteessa Häneen ja toisiimme.
Olin itsekin liian kiinni opissa ja liian vähän suhteessa.
Kun Jumala kutsui minut opettajaksi 1944 kielillä ja tulkinnalla,
Hän sanoi: "Olen kutsunut sinut raamatunopettajaksi" -
ensi kertaa kuulin, että sellainenkin tehtävä on -
"olen kutsunut sinut monien raamatunopettajaksi ja
hoidat tehtäväsi totuuden, uskon ja rakkauden mukaan,
jotka ovat Jeesuksessa Kristuksessa".
En olisi voinut kuvitellakaan kuinka monen ihmisen opettaja minusta tuli.
Tuolloin ei vielä ollut nykyajan tiedotusvälineitä.
Nyt voi tehdä äänitteitä, joita kenties miljoonat voivat kuunnella.
Radio tavoittaa kokonaisia kansakuntia,
mutta nykyajan tekniikkaa ei vielä tuolloin ollut.
Jos Jumala olisi näyttänyt miten monta kuulijaa sanomani tavoittaisi,
en olisi käsittänyt sitä. Mietin ja punnitsin kutsua -
"totuuden, uskon ja rakkauden mukaan,
jotka ovat Jeesuksessa Kristuksessa".
Järjestys on tämä: totuus, usko ja rakkaus.
Taustaltani analyyttisenä ja filosofisena
paneudun ensimmäiseksi totuuteen.
Olin kiinnostunut ottamaan selvää, mitä Raamattu opettaa totuudesta
ja miten se liittyy muihin käsitteisiin. Korostin totuutta.
Sitten oivalsin, että totuudesta ei ole hyötyä,
ellei ole uskoa totuuteen. Niinpä painotin pitkään uskoa,
mutta Jumala näytti, että siinä ei ole kaikki.
Meillä voi olla paljon uskoa ja totuutta, mutta
ellei meillä ole rakkautta, meillä ei ole mitään - ei mitään.
Tämä on tärkeää ymmärtää.
Niinpä vuosien mittaan aloin korostaa rakkautta.
Sanon itselleni: "ellen saa aikaan rakkautta ihmisissä,
joille julistan, saan aikaan ongelmia".
Tiedän saaneeni aikaan ongelmia, koska ihmiset ovat
ottaneet vaarin opettamastani totuudesta, mutta
he ovat käyttäneet sitä nujertamaan toisiaan.
Jotkut ovat jopa kääntyneet minua vastaan. Kysyn itseltäni:
"Mitä saankaan aikaan? Tätäkö haluan?".
Korostan rakkautta, omakohtaista suhdetta
Isään Jumalaan, Poikaan ja Pyhään Henkeen. Se on tärkeintä.
Otan vielä puheeksi pari asiaa Jumalan kutsusta.
Luk 9:n lopussa mainitaan muutamia, jotka halusivat
tulla vapaaehtoistyöhön Jeesuksen kanssa.
Ette ehkä ymmärrä tätä,
mutta en usko, että Jumala kutsuu vapaaehtoistyöhön.
Israelissa on koko joukko vapaaehtoisia
eri järjestöissä ja ryhmittymissä.
Vapaaehtoinen työskentelee haluamansa ajan ja antaa
niin paljon tai niin vähän kuin hänelle sopii,
he tulevat kun haluavat ja lähtevät kun niin tahtovat.
Enpä usko, että Jumala etsii vapaaehtoisia. Hän etsii palvelijoita.
Kun minut määrättiin armeijan palvelukseen 1940,
niin minulle ei sanottu, että voit osallistua paraatiin, jos huvittaa,
ellei huvita, ei se mitään. Voit palvella vuoden ja
jos siltä tuntuu, sen jälkeen voit lähteä.
Eikä minulle sanottu, että takaamme,
ettei sinun tarvitse menettää henkeäsi.
Monet kristityt ovat niin kutsuttuja kristittyjä
palveluperiaatteenaan: "teen minkä haluan,
olen mukana niin kauan kuin huvittaa eikä minun tarvitse
tähän koko elämääni uhrata". Tätä ei Jeesus etsi.
Olen sitä mieltä, että ajan myötä yhä useampien kristittyjen
on kirjaimellisesti uhrattava elämänsä.
Tämä ei ole minulle shokki eikä yllätys.
Katsotaanpa paria ihmistä, jotka ilmoittautuivat vapaaehtoisiksi.
Jos Jeesus olisi kuin minä tai sinä, Hän olisi ollut innoissaan,
mutta Hän ei ollut. Sen sijaan Hän lannisti heidät.
On mielenkiintoista nähdä, että joskus Jeesus lannisti ihmisiä.
Hän halusi vain tietynlaisia seuraajia. Luk 9:n loppuosa.
"Kun he tekivät taivalta, muuan mies sanoi Jeesukselle:
minä seuraan Sinua, minne ikinä menetkin.
Jeesus ei sanonut. Hienoa! Tule vain mukaan! "
Jeesus sanoi hänelle: ketuilla on luolansa, mutta
Ihmisen Pojalla ei ole, mihin päänsä kallistaisi.
Eräälle toiselle Jeesus sanoi: seuraa minua! Tämä vastasi:
Herra, anna minun ensin käydä hautaamassa isäni.
En usko, että isä oli vielä kuollut vaan viesti on tämä:
"niin kauan kuin isäni elää, palvelen häntä,
mutta sen jälkeen olen käytössäsi". Mutta Jeesus sanoi hänelle:
"annakuolleiden haudata kuolleensa. Lähde sinä
julistamaan Jumalan valtakuntaa". Suoraa puhetta.
"Vielä eräs toinen sanoi: Herra. minä seuraan sinua, mutta
anna minun ensin käydä hyvästelemässä kotiväkeni.
Hänelle Jeesus vastasi: Joka tarttuu auraan ja
katsoo taakseen, ei ole sopiva Jumalan valtakuntaan."
Jeesus oli jotenkin armoton.
Kun Hän kutsui, Hän vaati välitöntä vastausta
ja varauksetonta valmiutta. Hän ei ole muuttunut.
Samaa Hän etsii nykyisinkin.
Puhun vielä Ilm 14:stä, joka on minusta erityisen kiinnostava.
Jokin aika sitten sanoin Ruthille, että mielestäni emme tunne
Ilmestyskirjaa tarpeeksi, joten alkakaamme lukea sitä.
Luemme yhdessä Raamattua usein.
Luimme Ilmestyskirjaa kerran, mutta en saanut siitä tolkkua.
Sanoin, että lukekaamme se uudelleen.
Toisellakaan kertaa ei paljoa irronnut ja luin vielä uudelleen.
Kolmannella kerralla osuin naulankantaan.
Pääsin lukuihin 4 ja 5, mutta ne pysäyttivät minut.
Aina kun Ruth kysyi, minkä kohdan luemme, vastasin: Ilm 4 ja 5.
Niissä kuvataan taivaallista ylistystä ja kuvaus on muuttanut
rajusti käsitystäni ylistyksestä.
En nyt mene siihen aiheeseen, mutta rohkaisen teitä:
Jumala ei aina kohtaa teitä, kun ensimmäisen kerran lähestytte Häntä.
Joskus tuntuu, että Hän suorastaan lannistaa,
mutta ei kannata luovuttaa. Jos tuntuu siltä, että jotain
Raamatun kohtaa on syytä erityisesti tutkia, lue se kahdesti,
kolmesti, neljästi, viidesti. Opettele se ulkoa.
"Märehdi" sitä ja yhtäkkiä jonain päivän se aukeaa.
Ehkä keskustelet jonkun kanssa ja yhtäkkiä Jumala antaa sinulle sanan
lukemastasi kohdasta, mutta nyt tahdon puhua 144 000:sta,
joista on ehkä 144 000 erilaista teoriaa.
Sanon kuten Bob Mumford: "minkä minä sille voin, jos olen oikeassa".
Voin syyttää tästä pöyhkeydestä Bobia.
Menemme Ilm 7:ään ja niihin 144 000:een,
joka koostuu jokaisen Israelin 12 sukukunnan 12 000 miehestä.
Dan puuttuu. En tiedä miksi, mutta ehkä se johtuu siitä,
että Danin sukukunta ei mennyt heille osoitettuun perintömaahan,
jota Israelissa kutsutaan nimellä GushDan, Tel Avivin alueella.
Dan meni pohjoiseen alueelle, joka ei ollut perintömaata,
ja johdatti Israelin palvelemaan epäjumalia.
Tämä on vain arvelua. Ehkä syy oli jokin muu.
On kuitenkin mielenkiintoista, että juuri Gush Danin asukkaat ovat
Israelin vaikeimmin tavoitettavia - Tel Aviv ympäristöineen.
Koska Dan ei mennyt heimolleen osoitettuun perintömaahan,
alueen yllä saattaa vaikuttaa henkivoima,
jota ei ole koskaan murrettu.
Jokaisesta sukukunnasta oli siis 12 000 miestä.
Olen kuullut tästä lukuisia hengellisiä tulkintoja,
mutta olen kyllästynyt Raamatun hengellistämiseen,
koska sen perusteella Raamatun saa merkitsemään mitä tahansa.
Olen kyllin naiivi uskomaan, että jokaisesta Israelin 12 heimosta on
koolla 12 000, paljasjalkaisia israelilaisia, oikeita juutalaisia,
vaikka tämä ei saisikaan kannatusta.
Luvussa 7 kerrotaan niin suuresta kansanjoukosta,
että kukaan ei kyennyt sitä laskemaan ja joka on
päässyt suuresta ahdingosta.
Minun uskomukseni on, että suuri pakanakansojen joukko on
144 000 juutalaisen todistuksen hedelmä.
En ole juutalainen, joten voin vapaasti puhua näin,
mutta kun Jumala valitsi juutalaiset, Hän tiesi mitä teki.
Toivon, ettei kukaan loukkaannu,
mutta heillä on erityiskyky tavoittaa ihmisiä.
Jos haluat tilata Derek Princen opetuksia, ota yhteyttä.
Yhteystietomme näkyvät ruudussa.
Derek Princen opetuksia on saatavilla myös TV7 kaupasta.
Suomennos: Kai Mäkelä