Att möta framtiden Del 1/2
Vår proklamation är från 1 Krön 28:20.
Med dessa ord instruerade David Salomo hur han skulle bygga templet.
David talade till Salomo i andra person -
men när vi gör vår proklamation gör vi om den till första person.
Så här gör vi den: "Vi ska vara starka och frimodiga och gå till verket.
Vi ska inte frukta och inte vara förfärade! Ty Herren Gud, vår Gud, -
ska vara med oss. Han ska inte lämna oss och inte överge oss, -
till dess att allt arbete för tjänst- göringen i Herrens hus är avslutat."
Nu vill jag gå till den kortaste predikan som någonsin registrerats.
Vi finner den i Matt 9:9 där det står: "Jesus gick vidare därifrån -
och såg en man som hette Matteus sitta vid tullhuset.
Han sade till honom: 'Följ mig!' Då reste sig Matteus och följde honom."
Det var en tvåordspredikan: "Följ mig!" Den fick mäktiga följder.
Jag tänkte för mig själv att om jag blev ombedd att beskriva det kristna livet -
i bara några få fraser - hur skulle jag bäst beskriva det då?
Jag skulle använda detta som mitt mönster.
Det kristna livet är att följa Jesus. Det handlar inte främst om doktriner -
medlemskap i en församling eller teologi.
Det är en relation med en person: att följa Jesus.
Vi återgår till de första apostlarnas originalkallelse i Matt 4:18-22.
"När Jesus vandrade längs Galileiska sjön såg han två bröder, -
Simon som kallas Petrus och hans bror Andreas.
De stod och kastade ut nät i sjön, för de var fiskare. Han sade till dem: -
'Kom och följ mig, så ska jag göra er till människofiskare.'
Genast lämnade de näten och följde honom.
Han gick vidare och såg två andra bröder, Jakob, Sebedeus son, -
och hans bror Johannes. De satt i båten med sin far Sebedeus -
och gjorde i ordning sina nät. Han kallade på dem, -
och genast lämnade de båten och sin far och följde honom."
Så den första kallelsen till de första lärjungarna som var Hans apostlar -
var väldigt, väldigt enkel: "Följ Mig!"
Jag tror att vi ibland har komplicerat detta så att människor blir förvirrade.
På den tiden i den kulturen -
var detta den traditionella relationen mellan en rabbin och hans lärjungar.
Han gick före och de följde efter. Att de följde efter sin lärare -
var tecknet på deras överlåtelse till honom som lärare.
Så Jesus sade: "Följ Mig! Jag ska göra er till människofiskare."
När vi följer Jesus är det inte så viktigt vad vi är.
Det viktiga är vad Han kommer att göra oss till.
Men Han gör oss inte till något om vi inte följer.
Det är något Han bara kommer att göra med dem som följer Honom -
och är överlåtna till Honom. Responsen var omedelbar.
Det står att "genast lämnade de näten".
Jag tror att det kommer en tid i mångas liv -
då vi måste gensvara omedelbart. Jag minns 1946 -
då jag ännu var i brittiska armén i dåvarande Palestinska mandatet -
men jag visste att Gud ledde mig att hemförlovas från armén i Palestina -
och för den delen att gifta mig med Lydia.
Jag hade varit utomlands, borta från min familj i 4 ½ år.
På grund av denna min tjänst var brittiska armén skyldig mig -
en returbiljett till England. Min farfar som jag älskade innerligt -
låg döende i cancer. Han hade fått sin dödsdiagnos 3 ½ år tidigare -
men jag hade bett och obetänksamt som nyomvända gör -
skrev jag hem: "Han kommer inte att dö, jag har bett för honom."
Gud skonade honom i ytterligare tre år, men nu var han vid livets slut.
Jag vägde alla dessa saker - gratis hemresa så jag får träffa min familj -
mitt hemland och min farfar.
Jag trodde att jag nog kunde klämma in detta -
och sedan hemförlovas från armén i Palestina.
Herren brukade tala till mig, vilket Han ännu gör, -
genom tungotal och uttydning. Jag fick ett tungotal och dess uttydning -
och jag minns inte de exakta orden men bilden var väldigt tydlig: -
båten ligger vid kajen och är redo att avsegla.
Far du nu kan du segla med den.
Far du inte nu missar du båten och kommer aldrig att avsegla.
Jag insåg att Gud hade ställt mig inför ett beslut.
Antingen nu eller aldrig. En man sade till Paulus: -
"Jag ska lyssna på dig vid ett lämpligare tillfälle".
När människor börjar tala om ett "lämpligare tillfälle" -
planerar de att inte lyda.
Så jag överlät mig och fattade beslutet att lämna armén i Palestina -
och påbörja en karriär som "missionär" utan att någon grupp -
någonstans gav mig stöd, frånsett dem som stödde min fru.
Jag steg på skeppet och det har burit mig sedan dess.
Men hade jag beslutat mig för att vänta hade jag aldrig gått ombord.
Jag vet inte hur mitt liv hade blivit, men Guds syften för mitt liv -
hade aldrig uppfyllts. Jag skulle ha missat Guds plan för mitt liv.
Så när jag hör det där ordet "genast" betyder det mycket för mig.
Jag vill framställa för vissa av er att om Gud talar eller har talat till dig -
till dig att om du inte genast gensvarar kommer du aldrig att gensvara.
Gud är på sätt och vis väldigt hänsynslös.
Han ger oss inte många valmöjligheter.
Gör det, eller låt bli. Nu eller aldrig.
Men jag måste säga då jag ser tillbaka över en 50-årsperiod -
att jag är glad att jag gjorde det. Jag har rest omkring och varit -
ombud för en mission då jag besökte församlingar och talade -
och jag mötte två sorters människor: de som hörde kallelsen -
uppoffrade sig och gensvarade.
Jag har aldrig mött en enda som ångrar detta.
Jag har mött andra som visste att de hade blivit kallade -
men vägde allt i vågskålen och beslöt sig för att inte gensvara.
Dessa människor var utan undantag otillfredsställda och frustrerade.
Jag lade märke till något annat angående de första två paren.
Petrus och Andreas? Nej, Jakob och Johannes.
Petrus och Andreas kastade ut sitt nät.
Jakob och Johannes lagade sina nät.
Jag tror att detta är två grundtyper av tjänst: -
organisationer som kastar ut näten och de som reparerar människor.
Vad du än har kallats till - var trogen.
Att kasta ut näten kallar vi evangelisation.
Att laga näten kan man kalla herdeskap eller undervisning.
Men har man inte båda får man inga resultat.
För då och då blir det hål i näten och kastar man ut ett nät med hål i -
kan fisken smita ut. Detta har hänt om och om igen -
då jag har observerat evangelisation.
Människor har kastat ut ett nät och håvat in fisken -
men det var hål i nätet så de försvann.
Jag har den djupaste respekt för Billy Graham men jag måste säga -
att utifrån det jag har sett, och Jeffery har berättat för er -
hur jag blev hans rådgivare - jag valde inte honom, han valde mig -
han såg sig omkring och sa "du".
Jag var mentor åt 22 personer i detta första Billy Graham-korståg -
och vi hade instruktioner att kontakta dem, skriva, ringa och så vidare.
Jag gjorde mitt bästa -
men av de 22 människor som gjort ett "avgörande" -
har jag ingen verklig visshet om att någon enda fortsatte -
förutom de två vars pastor jag blev. Jag kan inte säga det säkert -
men jag känner väldigt lite förtroende för att de gjorde det.
Ser du problemet - det var hål i nätet.
På den tiden när Billy Graham sade: "Gå hem till era församlingar -
och har du ingen församling, se då till att finna en" -
sade några ganska cyniska personer: "Det är väl gott och väl, -
men det är ingen idé att lägga en levande kyckling under en död höna."
Detta är en tragedi, för jag har sett det hända igen, igen och igen.
Är inte nätet lagat och i ordning kan man få in fisken men de flesta smiter.
Så jag vill understryka att det kristna livet -
först och främst är en relation till en person.
Doktriner har sin plats, de är väldigt viktiga, men har du bara doktriner -
och inte relationen så har du egentligen ingenting.
Jesus sade: "Jag är vägen, sanningen och livet.
Ingen kommer till Fadern utom genom mig."
Så det finns bara en väg - Jesus.
Men många människor kommer in på vägen utan att någonsin nå målet -
för målet är Fadern. Jesus sade: "Jag är vägen...till Fadern..."
Återigen, jag möter många frälsta människor -
som har mött Jesus men som aldrig har haft någon relation till Fadern.
I 2 Tim 1:12 sade Paulus, precis i slutet av sitt liv, -
då han satt i fängelse och inväntade sin avrättning, dessa ord: -
"...jag vet vem jag tror på, och jag är övertygad om att han har makt -
att fram till den dagen bevara det som anförtrotts mig."
Jag tycker att det är väldigt viktigt att Paulus inte sade: -
"Jag vet vad jag tror på".
Han sade: "[Jag vet]...vem jag tror på, och jag är övertygad om att han -
har makt att fram till den dagen bevara det som anförtrotts mig."
Om du bara har en doktrin, en teori eller en teologi -
eller medlemskap i församlingen men inte en personlig relation med Herren -
då missar du det. Du förstår, NT:s uppenbarelse är gemenskap.
Uppenbarelsen om Gud är tre personer, men en Gud: -
Fadern, Sonen och den Helige Ande. Det finns inget "Gud-samfund" -
eller någon "Gud-organisation". Vad är gudomen? Den är gemenskap.
Den yttersta uppenbarelsen av Gud är relation.
Detta planerar Gud att införa i våra liv, en relation med Gud och varandra.
Jag måste säga då jag ser tillbaka att jag under flera år var -
alltför angelägen om doktriner och inte tillräckligt angelägen om relationer.
Då Herren 1944 genom tungotal och uttydning kallade mig att vara lärare -
sade Han "Jag har kallat dig att undervisa ur Skriften".
Det var första gången jag insåg att det fanns en sådan tjänst.
"Jag har kallat dig att undervisa ur Skriften i sanning, tro och kärlek -
som är i Kristus Jesus, för många."
Jag hade på inget sätt kunnat ana hur många de skulle vara.
Alla våra moderna kommunikations- medel fanns faktiskt inte till då.
Nu kan man spela in ett budskap som kan nå tusentals, -
hundratusentals, kanske miljoner människor.
Man kan tala över radio så det når en nation.
Allt detta fanns inte till.
Hade Gud försökt visa mig hur många människor jag kunde nå -
hade mitt sinne inte kunnat ta in det.
Men jag grubblade över och begrundade kallelsen.
"I sanning, tro och kärlek som finns i Kristus Jesus."
Jag ser att det finns ett framskridande: sanning, tro, kärlek.
Med min analytiska, filosofiska bakgrund -
var sanningen det första jag grep tag i.
Jag var väldigt intresserad av vad Bibeln egentligen lärde -
och hur det relaterade olika andra delar.
Så jag betonade sanning. Sedan insåg jag att det inte räcker -
att ha sanningen om man inte har tron som gör att sanningen fungerar.
Så under lång tid betonade jag tron.
Men sedan började Gud visa mig att detta inte är det avgörande.
För man kan ha mycket tro och mycket sanning -
men har man inte kärlek har man ingenting.
Verkligen ingenting.
Det är så viktigt att vi förstår detta.
Så de senaste kanske tio åren har jag mer och mer upplevt -
att det är kärleken som ska betonas. Jag har sagt till mig själv -
att producerar jag inte kärlek i människorna jag betjänar -
skapar jag problem, och jag vet att jag har skapat en del problem -
för människor har tagit vara på min undervisning som är sanning -
men de har använt den till att förgöra varandra.
Vissa av dem har till och med vänt den mot mig själv.
Jag frågade mig: "Vad producerar jag? Är det detta jag vill?"
Så jag återkommer till betoningen på kärlek -
och en personlig relation med Gud -
Fadern, Sonen och den Helige Ande. Det är det avgörande.
Jag vill påpeka två andra saker om denna kallelse.
I slutet av Luk 9 finns en liten lista över människor -
som dök upp som volontärer åt Jesus.
Du kanske inte förstår detta, men jag tror inte att Gud kallar volontärer.
I Israel finns alla möjliga sorters människor -
som är volontärer åt olika organisationer och grupper.
En volontär arbetar så länge som han eller hon har lust -
ger så mycket eller lite av sig själv som det passar deras bekvämlighet.
De kan komma när de vill och gå när de vill gå.
Jag tror inte att Gud söker efter volontärer. Gud söker rekryter.
Då jag kallades in till den brittiska armén 1940 -
sade de inte till mig: "Tja, vill du gå med på marschen får du det -
och vill du inte gör det inget. Du kan stanna ett år om det är okej -
och du kan lämna oss då." Ingen gav mig heller -
något underskrivet uttalande: "Vi garanterar att du inte dör."
Många så kallade kristna tjänar på en sådan grund.
"Tja, jag gör så mycket jag har lust, jag stannar så länge jag vill -
och jag tänker inte behöva offra livet."
Detta är inte vad Jesus söker efter. Jag tror att med tidens gång -
kommer fler och fler kristna att bokstavligen behöva offra sina liv.
Detta överraskar och förfärar inte mig.
Låt oss för ett ögonblick lyssna till några av "frivilligarbetarna".
Man kunde trott att Jesus skulle bli begeistrad som du och jag skulle -
men det blev Han inte. Han avskräckte dem faktiskt.
Det är ett intressant studium att Jesus ibland avskräckte människor.
Han ville bara ha en viss sorts efterföljare.
VI läser från Luk 9:57-62.
"Medan de vandrade vägen fram sade någon till honom: -
"Jag vill följa dig vart du än går."
Jesus svarade inte: "Så underbart, kom med!"
"Jesus svarade honom: 'Rävarna har lyor och himlens fåglar har bon, -
men Människosonen har ingenstans att vila sitt huvud.'
Till en annan sade han: 'Följ mig!'" Han tog initiativet.
"Mannen svarade: 'Herre, låt mig först gå och begrava min far.'"
Jag tror inte att fadern var död.
Det betydde att så länge fadern levde skulle han tjäna sin far.
Efter det var han tillgänglig. "Jesus sade till honom: -
'Låt de döda begrava sina döda, men gå du och förkunna Guds rike!'"
Ganska burdust, eller hur? "En annan sade: 'Jag ska följa dig, Herre.
Men låt mig först ta farväl av min familj.'
Jesus svarade: 'Den som sätter handen till plogen -
och sedan blickar bakåt passar inte för Guds rike.'"
Han var på sätt och vis hänsynslös, eller hur?
När Han kallade krävde Han ett omedelbart gensvar -
och en oreserverad överlåtelse. Han har inte förändrats.
Detta är vad Han söker efter i dag.
Nu vill jag bara läsa ytterligare ett stycke innan vi börjar betjäna.
Ett ställe som verkligen har gjort mig upprymd ifrån Upp 14.
För en tid sedan sade jag till Ruth: -
"Jag tror inte att vi vet tillräckligt om Uppenbarelseboken.
Så låt oss läsa den." Vi läser ofta Bibeln tillsammans.
Vi läste den en gång och jag förstod nästan ingenting -
så jag sade: "Låt oss läsa den igen."
Andra gången förstod jag inte mycket så jag sade: "Vi läser den igen."
Den tredje gången fick jag - som man säger med ett slanguttryck - jackpott.
Jag kom så långt som till 4-5 kapitlet och kunde inte fortsätta.
När Ruth än frågade vad jag ville läsa svarade jag: "Upp 4-5."
Detta är sinnebilden av himmelsk tillbedjan -
och den har revolutionerat hela mitt koncept för tillbedjan.
Jag kan inte gå på det nu, men jag vill uppmuntra dig: -
Gud möter dig inte alltid den första gången du närmar dig Honom.
Ibland verkar Han nästan gömma sig. Men ge inte upp.
Finns det en bibeltext som du känner dig manad att studera - studera den.
Två gånger, tre gånger, fyra gånger, fem gånger.
Memorera den, få in den i dig och en dag blir den plötsligt levande.
Kanske då du talar med någon annan kan plötsligt Gud ge dig -
ett ord från detta ställe till den personen.
Så jag vill tala om de 144 000 -
om vilka det sannolikt finns 144 000 olika teorier.
Så, som Bob Mumford skulle säga: "Kan väl jag rå för om jag har rätt?"
Ni förstår, jag kan lägga skulden på Bob så låter jag själv inte så stöddig.
Man måste gå tillbaka till Upp 7 för att börja med dessa 144 000 -
och de var 12 000 av varje stam i Israel. Dan utelämnades.
Jag är faktiskt inte helt säker men jag tror att de sumpade det -
för de intog inte sin arvedel i det område -
som Israel i dag kallar Gush Dan i Tel Aviv-området -
utan gick rakt norrut till något som de inte fått till arvedel -
och ledde Israel in i avgudadyrkan.
Det är bara ett förslag. Det kanske inte är orsaken.
Men det är väldigt intressant att det ställe där det är svårast att nå -
människor i Israel i dag är i Gush Dan-området, Tel Aviv med omnejd.
Jag tror att eftersom Dans stam aldrig intog sin arvedel -
finns en andlig makt över detta område som aldrig har brutits.
Hur som helst. 12 stammar bidrog med 12 000 var.
Jag har hört oräkneliga andliga tolkningar av detta -
men jag måste säga att jag är trött på att förandliga Bibeln.
För då kan man få den att betyda vadhelst man själv vill.
Jag är naiv nog att tro att det kommer att bli -
12 000 ättlingar från var och en av de 12 stammarna -
- riktiga israeliter, riktiga judar, hur impopulärt detta än må vara.
Så i början av kapitel 7 ser vi en stor skara -
som ingen kunde räkna komma ut ur den stora vedermödan.
Jag tror att denna stora skara hedningar är frukten av vittnesbördet -
från de 144 000 judarna.
Jag är inte jude, så jag är fri att säga detta -
men när Gud utvalde judarna visste Han vad Han gjorde.
Jag hoppas att ingen tar illa upp av det -
men de har en särskild förmåga att nå människor.
Vill du beställa Derek Princes undervisning?
Kontakta oss och begär en aktuell produktlista.
Våra kontaktuppgifter visas på skärmen.
Översättning: Åsa Eriksson Himlen TV7