Derek Prince'i Teenistus
Vaadates tulevikku
Osa 1/2
Meie Jumala Sõna on 1Aj 28:20. Nende sõnadega juhatas Taavet
Saalomoni templi ehitamisel. Taavet rääkis Saalomoniga teises
isikus, aga meie, kui tunnistame Jumala Sõna, ütleme seda enda kohta.
Loeme nii: "Oleme vahvad ja tugevad, ja teeme seda, me ei karda ega kohku,
sest Issand Jumal, meie Jumal, on meiega! Tema ei jäta meid maha ega
hülga meid, kuni kõik tööd Issanda koja teenistuseks on lõpetatud."
Aamen. Tahan pöörata, arvan, et ajaloo kõige lühema jutluse juurde.
Mt 9:9 "Ja sealt edasi minnes nägi Jeesus meest, Matteus nimi,
tollihoone juures istuvat, ja ütles talle: 'Järgne mulle!' Ja Matteus
tõusis ning järgnes talle." See oli 2-sõnaline jutlus: "Järgne mulle!"
Sellel oli võimas tulemus. Mõtlesin endamisi, et kui peaksin kirjeldama
kristlikku elu paari lausega, mis oleks parim viis selle kirjeldamiseks.
Võtaksin selle endale näidiseks - kristlik elu on Jeesuse järgimine.
See ei ole eelkõige õpetuslik küsimus või kiriku liikmeks olemine või
teoloogia. See on suhe isikuga, Jeesuse järgimine. Vaatame tagasi
esimeste jüngrite algsele kutsele. Mt 4:18-22 "Aga Galilea järve randa
pidi kõndides nägi Jeesus kaht venda, Siimonat, keda nimetatakse
Peetruseks, ja tema venda Andreast, noota heitvat - nad olid ju kalurid -
ning ütles neile: 'Järgnege mulle ja ma teen teist inimesepüüdjad!'
Ja nad jätsid kohe oma võrgud sinnapaika ning järgnesid talle.
Ja kui ta läks sealt edasi, nägi ta teist vendade paari, Sebedeuse poegi
Jaakobust ja Johannest, kes olid koos oma isa Sebedeusega paadis ja
parandasid võrke, ja ta kutsus neid. Ja nemad jätsid kohe paadi ja
oma isa sinnapaika ning järgnesid talle." Seega esimeste jüngrite,
kellest said apostlid, algne kutsumine oli väga lihtne:"Järgne mulle!"
Arvan, et vahel teeme selle asja nii keeruliseks, et inimesed satuvad
segadusse. Muidugi see oli tol ajal tavapärane suhtlemine rabi ja tema
järgijate vahel. Tema kõndis ees ja nemad järgnesid talle. Ja oma
õpetaja järgimine niiviisi näitas nende pühendumust talle kui õpetajale.
Niisiis, Jeesus ütles: "Järgnege mulle!" ja siis Ta ütles: "Ma teen teist
inimesepüüdjad!" Kui järgneme Jeesusele, siis ei ole tähtis, kes
me oleme, vaid tähtis on, kelleks Ta meid teeb. Kuid Ta ei tee meid
kellekski, kui me ei järgne. On asju, mida Ta teeb ainult neile, kes
Talle järgnevad, kes on pühendunud Talle.
Nad reageerisid kohe. Seal ütleb, et nad jätsid kohe oma võrgud.
Usun, et paljude meie elus tuleb aeg, kus peame andma kohese vastuse.
Mäletan, 1946. a, kui olin veel Briti sõjaväes tolleaegses Palestiinas.
Kuid teadsin, et Jumal suunab mind, et ma lõpetaksin oma armeeteenistuse
Palestiinas ja abielluksin seejärel Lydiaga. Olin olnud välismaal,
kodust ja oma perest eemal 4,5 a. Oma teenistuse tõttu võlgnes
Briti armee mulle tasuta kojusõidu Palestiinast. Mu vanaisa, keda väga
armastasin, oli vähki suremas. Ta pidi juba 3,5 a varem peaaegu surema,
kuid palvetasin ja kirjutasin tormakalt nagu vastpöördunud ikka,
ja ütlesin, et ta ei sure, palvetasin ta eest. Ja Jumal hoidis teda
veel 3 a. Kuid nüüd oli ta oma elu lõpul ja kaalusin kõiki neid asju -
tasuta pilet koju, näha oma peret, oma kodumaad, näha oma vanaisa.
Mõtlesin, et võib-olla saan selle kuidagi plaani mahutada ja alles siis
lõpetada oma ajateenistus Palestiinas. Kuid Issand rääkis minuga tol ajal -
ja teeb seda ikka veel - keelte ja tõlgitsemise kaudu. Ja sain sõnumi
keeltes ja tõlgitsuse. Ei mäleta täpset sõnastust, kuid see pilt oli
väga selge: laev on sadamas ootamas, valmis minema. Kui lähed nüüd,
saad kaasa, kui ei lähe nüüd, siis jääd sellest laevast maha.
Sa ei sõida sellega kunagi. Mõistsin, et Jumal oli pannud mu ette
ühe otsuse - kas nüüd või mitte kunagi.
Mäletate, kuskil oli üks mees, kes ütles Paulusele, et kui tuleb sobivam
aeg, siis kuulan sind. Kui inimesed hakkavad rääkima sobivamast ajast,
siis nad plaanivad mitte kuuletuda. Tegin selle pühendumuse ja otsuse -
lõpetada ajateenistus Palestiinas ja alustada oma nö "misjonärikarjääri"
ilma igasuguse toetuse või rahata üheltki grupilt,
v.a need, kes toetasid mu naist, ja astusin laevale.
Ja see on mind siiani kandnud. Kuid kui oleksin otsustanud oodata,
ei oleks ma kunagi sellele laevale astunud. Ma ei tea, kuidas mu elu
oleks läinud, kuid Jumala eesmärgid mu eluks poleks iialgi täitunud.
Oleksin mööda pannud Jumala plaanist oma elu jaoks. Seega, kui kuulen
seda sõna "kohe", siis tähendab see mulle palju.
Tahan soovitada sulle, et kui Jumal sinuga räägib, või kui Ta juba on
rääkinud - kui sa ei vasta kohe, siis sa ei vasta kunagi.
Jumal on selles mõttes päris halastamatu, Ta ei anna meile suurt valikut.
Tee seda, või mitte - nüüd või mitte kunagi. Kuid pean ütlema, et
vaadates tagasi möödunud 50 a peale, siis olen väga rahul, et seda tegin.
Olen ringi reisinud, tegin kunagi nagu öeldakse, saadikutööd ühele
misjoniorganisatsioonile, külastasin kogudusi ja kõnelesin.
Kohtasin kahte sorti inimesi: neid, kes olid kuulnud kutset, tegid selle
ohvri ja vastasid. Ja ma ei kohanud ühtegi, kes oleks seda otsust
kahetsenud. Kohtasin teisi, kes teadsid, et on kutsutud, kuid kaalusid
kõike variante ja otsustasid mitte vastata. Ja nad olid kõik erandita
rahulolematud, pettunud inimesed. Märkasin veel midagi kahe esimese
jüngrite paari juures: Peetrus ja Andreas, Jaakobus ja Johannes.
Peetrus ja Andreas viskasid võrgud välja. Jaakobus ja Johannes
parandasid võrke. Arvan, et need on kaks põhilist teenistuse tüüpi:
võrgu viskamise teenistus ja võrgu parandamise teenistus.
Ükskõik kummaks oled kutsutud, ole selles ustav. Võrgu heitmist kutsume
evangelismiks, võrgu parandamist võime kutsuda pastori- või õpetajatööks.
Kuid kui teil ei ole mõlemat, siis ei saa te vajalikke tulemusi.
Sest aeg-ajalt tekivad võrku augud, ja kui heidad välja aukudega võrgu,
pääsevad kalad välja. See on juhtunud minu tähelepanekut mööda mitmeid,
mitmeid kordi evangelismis: võrk on välja visatud, kalad on sisse
toodud, kuid võrgus olid augud ja nad pääsesid välja. Mul on sügav
austus Billy Graham'i vastu, kuid pean ütlema, et minu tähelepanek -
ja Jeffrey on teile rääkinud, kuidas minust tema nõustaja sai - mina ei
valinud teda, tema valis mind - ta vaatas ringi ja ütles: "Sina!".
Nõustasin 22 inimest sel esimesel Billy Graham'i festivalil.
Meid juhendati nende inimestega ühendust pidama - kirjutasime neile,
helistasime jne. Andsin endast parima, kuid neist 22st inimesest, kes
tegid nö "otsuse", ma ei ole väga kindel, kas keegi neist püsima jäi,
v.a need kaks, kelle pastoriks ma sain. Ma ei ütle, et nad ei jäänud,
kuid ma ei ole selles väga kindel. Kas näete, milles oli probleem -
võrgus olid augud. Keegi ütles tol hetkel - kui Billy Graham ütles, et
minge tagasi oma kirikusse ja kui teil pole kirikut, siis leidke endale -
üks vend, küüniline inimene, ütles: "Hästi, aga pole mingit kasu panna
elus tibu surnud kana alla!" See on tragöödia, kuna olen näinud
seda ikka ja jälle juhtumas. Kui võrk ei ole parandatud ja korras,
siis võid need kalad küll võrku saada, kuid enamik neist pääseb välja.
Tahan rõhutada, et kristlik elu on eelkõige suhe ühe isikuga.
Õpetusel on oma koht, see on väga tähtis, kuid kui sul on ainult õpetus,
ja sul pole suhet, siis ei ole sul tegelikult midagi. Jeesus ütles:
"Mina olen tee, tõde ja elu. Ükski ei saa minna Isa juurde muidu kui
minu kaudu." On ainult üks tee - see on Jeesus. Paljud astuvad sellele,
teele, kuid ei jõua kunagi sihtpunkti. Sest sihtpunkt on Isa.
Jeesus ütles: "Mina olen tee, tee Isa juurde." Jällegi, kohtan mitmeid
päästetud inimesi, kes on kohtunud Jeesusega, kuid kel pole kunagi
olnud mingit suhet Isaga.
2Tm 1:12, just oma elu lõpul, kui Paulus oli vanglas,
ootamas oma hukkamist, ütles ta sellised sõnad:
"Ma tean, kellesse ma olen uskuma hakanud ja olen veendunud,
et tema on vägev hoidma minu hoolde usaldatut oma päevani."
Arvan, et on väga tähtis, et Paulus ei öelnud: "Ma tean, millesse olen
uskunud." Ta ütles: "Ma tean, kellesse ma olen uskuma hakanud ja
olen veendunud, et tema on vägev hoidma minu hoolde usaldatut."
Kui sul on ainult õpetus või teooria või teoloogia või kiriku liikme
staatus, kuid ei ole isiklikku suhet Issandaga, siis oled eksiteel.
Uue Testamendi ilmutus on suhe. Jumala ilmutus on 3 isikut - 1 Jumal:
Isa, Poeg ja Vaim. Pole olemas Jumala konfessiooni, Jumala organisatsiooni.
Mis on Kolmainus - see on suhe. Ülim ilmutus Jumalast on suhe ja
seda Jumal tahabki tuua me ellu - suhet. Jumalaga ja üksteisega.
Pean ütlema, et tagasi vaadates, tegelesin aastaid liiga palju õpetusega
ja mitte piisavalt suhtega. Kui Issand mind 1944. a õpetajaks kutsus,
keeltesõnumi ja tõlgitsuse kaudu, ütles Ta: "Olen kutsunud sind
Pühakirja õpetajaks." Kuulsin sel hetkel esimest korda sellisest
teenistusest. "Olen kutsunud sind Pühakirja õpetajaks tões, usus ja
armastuses, mis on Kristuses Jeesuses, paljudele." Ma ei oleks
mingilgi moel osanud aimata, kui paljudele see saab olema.
Kogu tänapäeva kommunikatsioon- seda ei olnud tegelikult
veel olemaski sel ajal. Nüüd võid lindistada sõnumi ja see võib jõuda
tuhandete, sadade tuhandete, võib-olla miljonite inimesteni.
Võid rääkida raadios ja see võib jõuda terve riigi rahvani.
Kõike seda ei olnud veel olemas. Kui Jumal oleks proovinud mulle
näidata, kui paljude inimesteni võin jõuda, poleks mu mõistus suutnud
seda vastu võtta. Kuid mõtisklesin selle kutse üle - tões, usus ja
armastuses, mis on Kristuses Jeesuses. Näen edasiminekut selles - tõde,
usk, armastus. Oma analüütilise, filosoofilise taustaga, esimene asi,
millest kinni haarasin, oli tõde. Tahtsin väga teada, mida Piibel
täpselt õpetab ja kuidas on see kõige muuga seotud. Seega panin
suurt rõhku tõele. Siis mõistsin, et tõest ei ole mingit kasu,
kui sul pole usku, mille läbi tõde toimima panna. Nii et pikka aega
panin suurt rõhku usule. Kuid siis hakkas Jumal mulle näitama, et
see ei ole kõige tähtsam. Sul võib olla palju usku, palju tõde, kuid
kui sul pole armastust, siis sul pole midagi. Tõesti, mitte midagi.
See on nii oluline mõista. Seega viimased, võib-olla 10 aastat olen üha
rohkem tundnud, et kõige olulisem on rõhutada armastust. Ütlen endale,
kui mu töö vili ei ole armastus nende inimeste eludes, keda teenin,
siis loon probleeme. Ja tean, et olen loonud probleeme, sest inimesed
on võtnud mu õpetuse, mis on küll tõde, kuid nad kasutasid seda, et
üksteist hävitada. Mõned on selle isegi mu enda vastu pööranud.
Küsisin endalt, et mida ma toodan? Kas ma seda tahangi? Seega
hakkasin jällegi rõhutama armastust, isiklikku suhet Jumalaga - Isa,
Poja ja Püha Vaimuga. See on ülim.
Tahan veel ühe asja välja tuua selle kutse suhtes, kaks asja tegelikult.
Lk 9 ptk lõpus on meil nimekiri inimestest, kes tulid vabatahtlikult
Jeesuse juurde. Võib-olla te ei mõista seda, kuid ma ei usu, et Jumal
kutsub vabatahtlikke. Iisraelis on meil kõikvõimalikke vabatahtlikke
erinevates organisatsioonides ja gruppides. Vabatahtlik töötab täpselt
nii kaua, kui talle sobib. Annab endast täpselt nii palju või vähe,
kui talle sobib. Võib tulla siis, kui tahab ja minna siis, kui tahab.
Ma ei usu, et Jumal otsib vaba- tahtlikke. Jumal otsib sõdureid.
Kui mind värbati Briti armeesse 1940. a, siis mulle ei öeldud, et kui
tahad, siis tule paraadile, kui mitte, siis pole midagi. Võid teenida aasta,
kui sulle sobib ja selle lõpus võid lahkuda. Samuti ei andnud mulle keegi
allkirjastatud dokumenti: "Garanteerime sulle, et sa ei kaota oma elu."
Paljud "kristlased" teenivad sel tingimusel.
Teen nii palju, kui tahan, olen nii kaua, kui meeldib ja ma ei pea
andma oma elu. Jeesus ei otsi midagi sellist. Usun, et mida aeg edasi,
seda enam kristlasi peab oma elu maha panema. See ei üllata ega
shokeeri mind. Kuulame korraks neid vabatahtlikke. Ja sa võiksid arvata,
et Jeesus - olles nagu meie - oleks vaimustunud, kuid Ta ei teinud seda.
Tegelikult Ta isegi laitis nad maha. See on üks huvitav uuring, ma ei
saa sel praegu peatuda - see oli juhtumitest, mil Jeesus inimesi laitis.
Ta tahtis ainult teatud tüüpi järgijaid, seega loeme Lk 9:57 alates:
"Ja kui nad olid teel minemas, ütles keegi Jeesusele: 'Ma tahan sulle
järgneda, kuhu sa iganes läheksid.'" Jeesus ei öelnud: "Imetore!
Tule aga kaasa!" Ta ütles: "Rebastel on urud ja taeva lindudel pesad,
aga Inimese Pojal ei ole, kuhu ta oma pea võiks panna."
Teisele ütles ta: "Järgne mulle!" Ta näitas ise initsiatiivi.
"Aga see ütles:'Luba mul enne matta oma isa!'" Ma ei usu,
et ta isa surnud oli. See tähendas, et nii kaua kuni mu isa elab, teenin
teda ja alles pärast seda saan tulla. Lk 9:60 "Jeesus ütles talle:
"Lase surnuil matta oma surnuid, aga sina mine ja kuuluta Jumala riiki!"
Päris otsekohene, kas pole? "Aga ka üks teine ütles: 'Issand,
ma tahan sulle järgneda, kuid luba mul enne jätta hüvasti nendega,
kes mul kodus on!' Aga Jeesus ütles: 'Ükski, kes on pannud käe adra külge
ja siis vaatab tagasi, ei kõlba Jumala riigile!'" Ta oli mingis mõttes
halastamatu, kas pole? Kui Ta kutsus, siis Ta nõudis kohest vastust
ja tagasiastumatut pühendumist. Ta ei ole muutunud,
seda otsib Ta ka praegu. Nüüd tahaksin vaadata ühte kirjakohta veel,
enne kui hakkame teenima. Olen sellest väga põnevil. Ilm 14.
Mõni aeg tagasi ütlesin Ruth'ile, et minumeelest me ei tea piisavalt
Ilmutuse raamatust, loeme seda! Loeme Piiblit koos tihti.
Niisiis lugesime ühe korra ja ma ei saanud midagi. Ütlesin, et
loeme uuesti. Teisel korral ei saanud ma ka palju. Ütlesin, et
loeme uuesti. Ja kolmandal korral, nagu öeldakse, leidsin "rahapaja".
Jõudsin 4. ja 5. peatükini ja ei saanud sealt enam edasi. Ja kui Ruth
küsis mult, mida sa tahad lugeda, ütlesin: "Ilm 4. ja 5. peatükki."
See on pilt taevasest ülistusest. Ja see muutis drastiliselt minu
arusaama ülistusest. Ma ei saa täna sellel pikemalt peatuda, kuid
tahan sind julgustada. Jumal ei kohta sind alati esimesel korral,
kui sa Tema poole pöördud. Vahel võib tunduda, et Ta hoopis laidab sind.
Kuid ära anna alla. Kui on mingi koht Piiblis, mida tunned, et peaksid
uurima, siis uuri seda - 2 korda, 3, 4, 5 korda. Õpi see pähe,
võta see enda sisse, ja ühel päeval saab see äkitselt elavaks.
Võib-olla kui räägid kellegagi, annab Jumal äkitselt sulle sõna sellest
salmist selle inimese jaoks.
Tahan rääkida 144 tuhandest, mille kohta on arvatavasti 144 tuhat
erinevat teooriat. Seega, nagu Bob Mumford ütleks: "Mis ma teha saan,
kui mul õigus on." Näete, saan süü Bob'i kaela veeretada ja ei jäta
niiviisi ülbet muljet. Peame minema tagasi Ilm 7 juurde,
et mõista seda 144 tuhandet - 12 tuhat Iisraeli 12 suguharust.
Daan jäeti välja. Ma ei ole üldse kindel, miks, kuid arvan, et Daan
mängis oma võimaluse maha, kuna nad ei läinud oma pärisosale.
Iisraelis kutsutakse seda tänapäeval Gushdan'iks - Tel Aviv'i ümbrus.
Vaid nad läksid otse põhjapoole, mida ei olnud neile pärandiks antud ja
juhtisid Iisraeli ebajumalaid kummardama. See on üks variant,
see ei pruugi nii olla. Kuid väga huvitav on see, et
kõige raskem piirkond Iisraelis praegu, kus inimesteni jõuda, on
Gushdan - Tel Aviv ja selle ümbrus. Ja usun, et kuna Daani suguharu
ei võtnud kunagi oma pärandit, ei ole vaimset väge selle piirkonna üle
kunagi murtud. Igaljuhul, 12 suguharu, igaühes 12 tuhat -
olen kuulnud loendamatuid vaimulikke tõlgendusi selle kohta, kuid
pean ütlema, et olen väsinud Piibli vaimulikustamisest, sest võid selle
tähendama panna kõike, mida soovid. Ja olen piisavalt naiivne, uskumaks,
et igast 12 suguharust tuleb 12 tuh järglast - tõelised iisraellased,
tõelised juudid - ükskõik kui eba- populaarne see ka ei oleks.
Seega näeme 7. ptk esimeses osas neid. Siis näeme suurt rahvahulka,
keda keegi ei suuda kokku lugeda, kes tulevad suurest viletsusest.
Mina usun, et see suur paganate hulk, on 144 tuh juudi tunnistuse vili.
Ma ei ole juut, seega võin seda öelda, aga kui Jumal valis juudid,
siis Ta teadis, mida tegi. Loodan, et keegi ei solvu selle peale,
kuid neil on eriline võime inimesteni jõuda.
Tõlge: Riina Karik