o
Derek Prince
Käsketty rakastamaan
Osa 2
Seuraavaksi kerron rakkaudesta Jaakobin kirjeen pohjalta.
Se on mielenkiintoista. Näin saamme kuvan mitä
Jaakob, Pietari ja Johannes sanovat rakkaudesta. Jak 1:25:
"Se, joka kiinnittää katseensa vapauden täydelliseen lakiin ja
jää sen ääreen, ei unohda kuulemaansa vaan
tekee sen mukaisesti, ja kerran hän on saava kiitoksen
siitä mitä tekee." Ja vielä 2:8:
"Jos te noudatatte lain kuningaskäskyä
niin kuin se Raamatussa on:
'Rakasta lähimmäistä niin kuin itseäsi.', te teette oikein.
Tätä lakia kutsutaan kahdella nimellä:
"täydellinen laki" ja "kuningaslaki".
Se on täydellinen laki, koska siihen sisältyvät kaikki muut lait.
Kun teet niin, noudatat kaikkia lakeja.
Se on täydellinen kuningaslaki.
Se on vapauden täydellinen kuningaslaki.
Tämä on hyvin yksinkertaista ja syvällistä.
Kukaan ei voi estää sinua rakastamasta, jos olet niin päättänyt.
Muut voivat puhua kaikenlaista rumaa sinusta ja kohdella ilkeästi,
mutta kukaan ei voi estää sinun rakkauttasi..
Se on siis vapauden täydellinen laki.
Se on täydellinen laki myös siksi, että se kattaa
kaikki muut lait. Kun rakastat lähimmäistäsi palavasti
ja täydestä sydämestäsi, pidät samalla kaikki muut käskyt.
Se on vapauden laki. Kuka siis on täysin vapaa?
Se joka rakastaa. Kukaan ei voi estää rakastamasta.
Täydellinen esimerkki tästä on Jeesus.
Häntä kohdeltiin kaltoin kaikin tavoin. Häntä lyötiin,
Hänen kätensä ja jalkansa lävistettiin nauloilla,
Hänen päähänsä pantiin piikkikruunu, annettiin etikkaa juotavaksi,
Häntä rääkättiin ja pilkattiin,
mutta kukaan ei voinut estää Häntä rakastamasta.
Hän rakasti kaikkia loppuun saakka.
Jos rakastaa Jeesuksen kaltaisella rakkaudella,
kukaan ei voi sitä estää. Se on vapauden täydellinen laki.
Olet ainoa vapaa ihminen maailmassa, koska
kukaan ei voi estää sinua tekemästä mitä haluat.
Nyt tahdon tehdä tästä omakohtaisen.
Älkää säikähtäkö. Hyvin tämä sujuu.
Teen siitä omakohtaisen ensin itselleni.
Luen erään tapauksen Markus1:n lopusta, jakeet 40-42:
"Jeesuksen luo tuli spitaalinen, joka lankesi polvilleen,
pyysi Häneltä apua ja sanoi: "Jos vain tahdot,
Sinä voit puhdistaa minut". Jeesuksen kävi häntä sääliksi.
Hän ojensi kätensä, kosketti miestä ja sanoi:
"Minä tahdon. Tule puhtaaksi."
Tauti lähti miehestä heti ja hän tuli puhtaaksi."
Jeesuksella kävi miestä sääliksi. Tämä on mielenkiintoista,
koska se vastaa täysin Daavidin käyttämää sanaa psalmissa 18.
Se tuntuu vatsanpohjassa asti. Sana viittaa suolistoon.
Vanha Kuningas Jaakon käännös käytti sanaa "säälin sisukset".
Ja siellä meidän syvimmät tunteemme tuntuvat.
Ne eivät ole fyysisessä sydämessä vaan täällä. Täältä kaikki alkaa.
Tämä on kaiken alkulähde. Sana sanoo:
Jeesus oli liikuttunut vatsanpohjasta asti.
Muistan kun ensimmäinen vaimoni kirjoitti kirjan ja
neuvotteli tekstin toimittamisesta.
Hän oli käyttänyt sanontaa "olen liikuttunut vatsanpohjasta asti" ja
hänelle selitettiin, ettei se ole oikea tapa sanoa sitä.
Mutta se on oikein. Sitä teksti kuvaa.
Kaikissa tuntemissani kielissä - latina, kreikka, heprea -
sisin osa meissä ei ole tämä fyysinen osa vaan tämä.
Kaikkihan tietävät, että juuri sieltä kaikki lähtee
kuten rakkaus, pelko ja viha.
Teksti siis sanoo: "Jeesuksen sisukset
(jos sanon sen kunnioittavasti) liikuttuivat miehen tähden".
Sana sääli ei esiinny kreikankielisessä UT:ssa.
Kun luin tätä kohtaa, kysyin itseltäni: mikä minua liikutti?
Mikä minua liikuttaa? Mikä saa minut tekemään jotain?
Olenko liikuttunut säälistä vai kunnianhimosta,
oman edun tavoittelusta vai halusta saada oma tahtoni läpi?
Luen nyt Fil 2. Ehkä teistä tuntuu, että ylikorostan tätä,
mutta olen tullut siihen tulokseen, että suurin yksittäinen
ongelma seurakunnissa on pappien kunnianhimo
ja minä mukaan lukien.
Fil 2:1: "Jos kerran yhteys Kristukseen rohkaisee ja
Hänen rakkautensa suo lohdutusta, jos Henki meitä yhdistää ja
jos tunnemme hellyyttä ja myötätuntoa toisiamme kohtaan ..."
Voimakkaita sanoja. Ne eivät kuvaa pinnallisia tunteita.
Ne tulevat syvältä.
"... niin tehkää minun iloni täydelliseksi ja olkaa yksimielisiä.
Liittäköön teitä toisiinne rakkaus, sopu ja sama mieli.
Älkää tehkö mitään itsekkyydestä tai turhamaisuudesta,
vaan olkaa nöyriä ja pitäkää kukin toista parempana kuin itseänne."
Voitte syyttä minua liioittelusta, mutta rehellisesti sanoen
seurakunnissa on runsaasti omahyväistä kunnianhimoa.
Tunnen monia oikein hyviä pappeja, mutta heidän suurin
toimintavoimansa on usein kunnianhimo.
Tavoitteena on isompi seurakunta, järjestää suuria kokouksia,
saada lisää nimiä postituslistalle, tehdä itseään tunnetuksi,
saada ihmiset kiinnostumaan minusta. Ehkä olen kyyninen,
mutta kunnianhimo näyttää olevan kristillisen toiminnan päämoottoreita.
Tähän Paavali sanoo:
"tehkää siitä loppu, sillä ei ole sijaa seurakunnassa.
Älkää tehkö mitään omasta kunnianhimosta".
Minkä pitäisi pistää meidät liikkeelle? Vastatkaa!
Aivan oikein: rakkaus ja laupeus.
Nyt kysyn teiltä, joista monet olette Herran palvelijoita,
kaikkien pitäisi olla sitä tavalla tai toisella: mikä teitä motivoi?
Mikä saa teidät tekemään sitä mitä teette, puhumaan mitä puhutte
ja suhtautumaan ihmisiin niin kuin suhtaudutte?
"Rakkaat ystävät, rakastakaamme toisiamme,
sillä rakkaus on Jumalasta.
Jokainen, joka rakastaa on syntynyt Jumalasta ja tuntee Jumalan."
Tämäkö meitä oikeasti motivoi?
Jumalan rakkausko saa meidät toimimaan?
Vai sääli ja laupeus?
Jaan kanssanne jotain mitä Jumala joskus panee minut jakamaan.
Tätä on vaikea ja tuskallista jakaa.
Kun Jumala oli kutsunut vaimoni Ruthin luokseen kotiin,
kävin läpi syvän suruajan.
Huomasin, miten paljon ihmiset rakastavat minua.
Se oli minulle yllätys. Sain kirjeitä eri puolilta maailmaa,
erirotuisilta, eri kirkkokuntiin kuuluvilta, he lohduttivat minua ja
he vakuuttivat rakastavansa minua ja rukoilevansa puolestani.
En tiennytkään, että maailmassa on niin paljon rakkautta.
En tiennyt, että niin moni rakastaa minua
enkä ole helppo rakastettava, mutta kaiken sinnikkyyden jälkeen
rakkautta voi saada.
Sain kirjeen eräältä naiselta, jonka nimen olen unohtanut.
Hän muisti minua psalmilla 84, jae 5: "Onnellisia ne, jotka saavat
voimansa Sinusta, ne, jotka kaipaavat pyhälle matkalle."
Toisin sanoen tällaisella ihmisellä
ei ole vakituista asuinpakkaa tässä maailmassa.
Hän on pyhiinvaellusmatkalla paikasta toiseen.
Sitten psalmissa sanotaan näistä ihmisistä,
ja juuri tätä jaetta nainen lainasi minulle:
"Kun he kulkevat vedettömässä (Bacan) laaksossa,
sinne puhkeaa virvoittava lähde ja sade antaa heille siunauksensa."
"Baca" on hepreaksi itku. Psalmia ei voi ymmärtää ellei tiedä sitä.
Kun he kulkevat vedettömässä (Bacan) laaksossa,
sinne puhkeaa virvoittava lähde.
Naisen sanoma oli: joudut kulkemaan itkulaakson läpi,
mutta et jää sinne.
Se sattui minuun niin, etten tuntiin pystynyt lukemaan eteenpäin.
Istuin vain ja tuijotin tuota jaetta. Jumala teki niin kuin psalmi sanoo:
Kun he kulkevat itkulaaksossa, sinne puhkeaa virvoittava lähde.
Sillä hetkellä Jumala avasi lähteen sisälläni.
Olen ollut kristitty miltei 60 vuotta, puhun kielillä ja
olen tehnyt yhtä ja toista, mutta jotain ihan uutta tapahtui minussa.
Rakkauden suihkulähde avautui sisässäni.
Se oli jotain mitä en ollut koskaan kokenut.
Olen tuntenut Jumalan rakkauden, olen rakastanut monia,
olen rakastanut molempia vaimojani ja perhettäni,
mutta tämä oli jotain mikä ei ollut Derek Princeä.
Sillä oli muu alkulähde, se oli rakkauden suihkulähde,
jota minussa ei ennen ollut. Aloin ymmärtää miltä tuntui,
kun Jeesuksella kävi jotakuta sääliksi.
Ymmärsin, että Jumala jakoi rakkauttaan kanssani.
Silloin rukoilin kaksi rukousta: "Herra, älköön tämä lähde
koskaan likaantuko ja saastuko, ja anna sen aina pulputa".
Se ei ole minun vallassani. Minä en päätä siitä, milloin lähde puhkeaa.
Jumala päättää. Mutta olen oppinut jotain mielenkiintoista:
kun rakkauden lähde pulppuaa minussa,
se saa ihmisiä tulemaan luokseni.
He eivät tiedä miksi tulevat, mutta jo pitkään he ovat halunneet tulla.
Se antaa tietynlaisen vallan ihmisiin.
Minun on visusti varottava etten käytä sitä väärin,
sillä silloin ihmiset ovat herkimmillään,
ja heidät voi saada tekemään melkein mitä tahansa.
Mutta juuri sitä Jumala odottaa,
että rakastamme toisiamme niin kuin Hän rakastaa meitä.
Jumala on tehnyt minussa muutakin, josta kerron tuonnempana.
Annan kaikkeni, ammun molemmilla piipuilla.
Jumala on pannut minuun yliluonnollisen huolen orvoista,
leskistä, köyhistä ja sorretuista. Jumalan armosta olen
12-adoptiolapsisen perheenpää, joten olen tehnyt jotain heidän hyväkseen.
Mutta olen nähnyt uusin silmin, että juuri tätä Jumala haluaa.
Voimme puhua vaikka kuinka paljon uskosta ja vanhurskaudesta, mutta
ellemme tee mitään auttaaksemme hädänalaisia,
päästelemme vain tyhjiä sanoja.
Apuamme tarvitsevista ei ole pulaa. Sitä on turha valittaa.
He eivät ole kenestäkään kaukana.
On ihmisiä, jotka epätoivoisesti kaipaavat rakkautta.
He ovat yksinäisiä, heistä ei välitetä, heillä ei ole vastauksia,
he ovat epätoivoisia, eikä tarvitse marssia kauas kotoa
löytääkseen tällaisia ihmisiä.
Jos Jumala sallii ja jos elämme, puhun tästä aiheesta toiste.
Toisten auttamista Jumala meiltä haluaa.
Se on minulle käynyt selväksi.
Jo ennen kuin olin tämän ymmärtänyt,
saarnasin Virginiassa mustille veljille.
Tilaisuuden lopulla nuori musta mies tuli luokseni ja pyysi:
"veli Prince, voisitko rukoilla puolestani". "Mitä?", kysyin.
"Että voisin puhua ihmisille samanlaisella rakkaudella kuin sinä."
Katsoin häntä hetken ja sanoin: "siitä joutuu maksamaan",
koska tiesin, että itsekin maksan siitä.
Hän oli hetken hiljaa ja sanoi: "haluan sitä silti".
Rukoilin hänen puolestaan enkä epäile, etteikö Jumalan käsi
ohjaisi tuon nuoren miehen elämää.
"Haluan sitä silti, maksoi mitä maksoi"
Tuntuuko teistäkin nyt siltä?
Jumala avaa valtavoimallaan lähteen sinussa.
Se ei ole sinun vallassasi.
Sinä et päätä siitä, milloin se tapahtuu.
On asioita, joita ei saa ilman kärsimyksiä.
Minua on aina hämmästyttänyt Paavalin rukous Fil3:ssa:
"Minä tahdon tuntea Kristuksen (tähän sanomme aamen) ja
Hänen ylösnousemisensa voiman ja tulla Hänen kaltaisekseen
osallistumalla Hänen kärsimyksiinsä".
Monesti olen sanonut Herralle tuota jaetta lukiessani:
"Herra, voinko minä mitenkään tulla kaltaiseksesi
osallistumalla kärsimyksiisi?" Olen rehellinen ihminen.
Ehkä kärsimys on Jumalan keino pitää minut Hänessä kiinni.
Olen itselleni ja muille rehellinen.
Herra on kärsivällinen minua kohtaan.
Hän ei painostanut minua, mutta olen huomannut,
että jotkin asiat tulevat vain kärsimysten kautta.
Kärsimys tekee jotain mitä mikään muu ei voi tehdä.
Se muokkaa maaperää vesilähteelle.
Armeija-aikana olin lääkintälähetti.
Tehtäväni oli valvoa haavoittuneita ja sairaita,
mutta minut määrättiin muihin tehtäviin.
Armeijatovereistani huomasin, että kovissa paikoissa,
kuten tulituksessa ja juoksuhaudoissa,
olleilla sotilailla on ystävyysside, jollaista muilla ei ole.
He voivat olla luonteeltaan ja sosiaalisilta taustoiltaan erilaisia,
mutta yhteiset koettelemukset ovat sitoneet heidät yhteen.
Jeesus haluaa olla samalla tavoin sidoksissa meihin.
Kun olemme osallistuneet Hänen kärsimyksiinsä,
Häntä ja meitä yhdistää side, jota ei voi katkaista.
En halua kärsimystä, mutta olen siihen valmis.
En ehdoin tahdoin pyri kärsimyksiin, mutta ymmärrän, että on asioita,
joita Jumala ei voi minussa tehdä muuten kuin kärsimyksen kautta.
Olen kulkenut kyynellaaksossa. Jumala on avannut lähteen.
Enää en ole kyynellaaksossa. Jos itken, se ei johdu surusta
vaan säälistä ihmisiin. Entä sinä?
Haluaisitko tehdä Raamatun mukaisen lupauksen?
Sinun ei ole pakko tehdä sitä.
Voit päästä taivaaseen ilman sitä, mutta silloin menetät jotain.
Oletko valmis sanomaan kuten Paavali:
"tahdon tuntea Kristuksen ja Hänen ylösnousemisensa voiman
ja tulla Hänen kaltaisekseen osallistumalla Hänen kärsimyksiinsä"?
Ymmärsin, että kärsimysten kautta tulleet asiat
eivät voi tulla mitenkään muuten.
Olen jo vuosia sanonut, että Jumala ilmoittaa itsensä.
Hän rakastaa ilmoittaa itsensä ja jakaa itseään.
Omien kokemusteni perusteella olen huomannut,
että Jumala pyrkii tätä syvemmälle.
Hän haluaa meidän jakavan niitä kokemuksia joita Hän käy läpi.
Kun kuljet kyynellaakson läpi,
jaat jotain hyvin kallisarvoista ja mahtavaa.
Tulet lähemmäksi Herraa kuin koskaan ennen.
Juuri sitä Jumala haluaa. Hän ei ole kiinnostunut siitä,
että me kärsimme, mutta Hän on kiinnostunut siitä,
että Hän voi jakaa kärsimyksensä meidän kanssamme.
En tarkoita Jeesuksen kärsimyksiä ristillä.
Niitä Hän ei voi mitenkään jakaa kenenkään kanssa.
Tarkoitan Jeesuksen kärsimyksiä seurakunnan tähden.
Tuntuuko teistä siltä, että Jeesus on joskus murheellinen siitä,
miten seurakunnat toimivat ja käyttäytyvät?
Voimme olla kriittisiä, voimme syyttää muita ja osoitella sormella,
ja uskokaa tai älkää, kukaan ei osaa tehdä
kaikkea tuota minua tehokkaammin.
Mutta Jumala ei odota tuota vaan tätä: "jaatteko kanssani
huoleni Minun morsiamestani, jota suuresti rakastan?
Voinko jakaa kärsimyksiäni kanssanne?"
Siinä me joudumme syvään veteen.
En ole koskaan ollut pinnallinen ihminen.
Olen kyllästynyt pinnallisuuteen.
Olen kyllästynyt tyhjään uskonnollisuuteen ja
tyhjiin tunnustuksiin, joiden tarkoitus on tingata
Jumalalta jotain olematta tosissaan.
Uskon, että Jumala lähetti minut tänne kehottamaan teitä
päätöksentekoon. Miten ilmaisen päätökseni?
"Herra, kävi kuinka tahansa, avaa lähde minussa.
En halua olla pinnallinen enkä pelkkä kirkossakävijä.
Herra, minä haluan antaa iloa sydämeesi.
Haluan, että olet tyytyväinen minuun, ei siihen mitä teen
vaan minuun. Tahdon Sinun yhteyteesi vaikeuksissakin.
Tähän liittyen psalmissa 84 on muutakin mielenkiintoista:
"Kun he kulkevat vedettömässä itkulaaksossa,
sinne puhkeaa lähde, ja sade muodostaa vesilammikoita."
Sana "sade" on sama kuin "kevätsade",
lopunaikojen Pyhän Hengen vuodatus.
Sade täyttää lammikot, ei koko laaksoa.
Vesi peittää alavat maat. Kun Jumalan Henki liikkuu, silloin
nöyrät saavat siunauksen, ihmiset, joilla ei ole vaatimuksia,
ei ylpeyttä, ei omatekoista hurskautta.
"Herra, tässä olen. Olen vain kuiva kuoppa maassa.
Täytä minut sateellasi."
Veli John, tulisitko tänne kanssani. Nämä ovat sinun lampaitasi.
Pyydän nyt teitä sanomaan Herralle:
"Herra, tahdon oppia tuntemaan Sinut.
Tahdon tuntea ylösnousemisesi voiman,
haluan osallistua kärsimyksiisi. Jos sinä, Jeesus, kärsit,
en halua Sinun kärsivän yksin vaan haluan kärsiä Sinun rinnallasi."
Sanokaa perässäni tai yhdessä kanssani, miten haluattekin.
En valvo teitä. Haluan teidän toistavan mitä sanon.
Harkitkaa huolella mitä sanotte,
sillä olette sanomisistanne Herralle tilivelvollisia.
Saarnaaja sanoo: "älä sano enkelille; minä tein sen vahingossa".
Enkelit kirjaavat kaiken mitä sanomme.
On etuoikeus ja kunnia, että Jumala on meistä kiinnostunut,
mutta vastuu on meidän. Tarjoan teille etuoikeuden
sanoa seuraavat sanat hiljaa, ei ääneen.
"Herra Jeesus, kiitos ristinkuolemastasi minun tähteni.
Kiitos, että rakastat minua ikuisella rakkaudella.
Olet vetänyt minua luoksesi armollasi.
Herra, minä pyydän, että oppisin tuntemaan Sinut ja
Sinun ylösnousemisesi voiman, ja että tulisin Sinun kaltaiseksesi
osallistumalla Sinun kärsimyksiisi.
Pyydän, että vedät minua yhä lähemmäs yhteyteesi,
jollaista en ole koskaan ennen tuntenut.
Annan itseni varauksetta Sinulle. Ota minut sellaisena kuin olen ja
tee minusta tahtosi mukainen astia Sinun kunniaksesi, Herra.
Jeesuksen nimessä. Aamen.
Jos haluat tilata Derek Princen opetuksia, ota yhteyttä.
Yhteystietomme näkyvät ruudussa.
Derek Princen opetuksia on saatavilla myös TV7 kaupasta.
Suomennos: Kai Mäkelä