o
Derek Prince
Orvot, lesket, köyhät ja sorretut
Osa 3
"Silloin vanhurskaat vastaavat Hänelle: Herra milloin me näimme
Sinut nälissäsi ja annoimme Sinulle ruokaa, tai janoissasi ja annoimme
Sinulle juotavaa? Milloin me näimme Sinut kodittomana ja otimme Sinut
luoksemme, tai alasti ja vaatetimme Sinut?
Milloin me näimme sinut sairaana tai vankilassa
ja kävimme Sinun luonasi? Kuningas vastaa heille:
Totisesti: kaiken, minkä olette tehneet yhdelle näistä
vähäisimmistä veljistäni, sen te olette tehneet Minulle."
Tämä on vakavaa puhetta ajatellen juutalaisten paluuta omaan maahansa.
Se mitä teemme heille, sen me teemme Jeesukselle.
"Sitten Hän sanoo vasemmalla puolellaan oleville:
Menkää pois Minun luotani, te kirotut, ikuiseen tuleen,
joka on varattu saatanalle ja hänen enkeleilleen."
Huomatkaa, että ikuista tulta ei ole valmistettu ihmisille.
Paholaisella ja hänen enkeleillään ei ole valinnanvaraa.
Heidän on mentävä sinne. Ihmiset joutuvat sinne,
jos he eivät ota vastaan Jumalan armoa.
"Minun oli nälkä, mutta te ette antaneet Minulle ruokaa.
Minun oli jano, mutta te ette antaneet Minulle juotavaa. Minä olin koditon,
mutta te ette ottaneet Minua luoksenne. Minä olin alasti, mutta
te ette vaatettaneet Minua. Minä olin sairas ja vankilassa, mutta te
ette käyneet Minua katsomassa. Silloin nämäkin kysyvät:
Herra, milloin me näimme Sinut nälissäsi tai janoissasi, kodittomana
tai alasti, tai sairaana tai vankilassa, emmekä auttaneet Sinua?
Silloin Hän vastaa heille: Totisesti, kaiken minkä olette
jättäneet tekemättä yhdelle näistä vähäisimmistä,
sen te olette jättäneet tekemättä Minulle.
Ja niin he lähtevät, toiset iankaikkiseen rangaistukseen,
mutta vanhurskaat iankaikkiseen elämään."
Jakeessa 41 on kauheimpia Jumalan puhumia sanoja
ja ne on ositettu vuohille:
"Menkää pois Minun luotani, te kirotut, ikuiseen tuleen,
joka on varattu saatanalle ja hänen enkeleilleen."
En voi ajatella kauheampia sanoja kellekään.
"Menkää pois Minun luotani ikuiseen tuleen ..."
Ehkä kysytte: "Veli Prince, mitä he tekivät?"
Vastaan parilla sanalla: eivät mitään.
Riittää, kun ei tee mitään.
Jeesus etsii hyvää hedelmää tekeviä puita. Jokainen puu, joka
tekee huonoja hedelmiä tai ei tee hedelmiä lainkaan,
kaadetaan ja heitetään tuleen.
Tästä näemme, että vanhurskaus, joka tulee uskosta Jumalaan,
on täysin käytännöllistä. Se ei ole tunteellista eikä uskonnollista.
Se on hädänalaisten ja avuttomien auttamista,
leskistä ja orvoista huolehtimista.
Se on Jumalan sanoma Jobista alkaen
eikä sanoma ole muuttunut.
Jumala ei ole yhtäkkiä muuttanut mieltään siitä mitä Hän haluaa.
Tavassa, jolla tulemme vanhurskaiksi, ei ole muutoksia
eikä itse vanhurskaus ole muuttunut.
Otan vielä Jak 1:27.
"Puhdasta, Jumalan ja Isän silmissä tahratonta..."
Sanon kaksi asiaa. On pelastus ja on uskonto.
Pelastuksen meille antaa Jumala,
uskonto on sitä mitä Hän vaatii vastineeksi.
"Puhdasta, Jumalan ja Isän silmissä tahratonta palvelusta on
huolehtia orvoista ja leskistä, kun he ovat ahdingossa,
ja varjella itsensä niin, ettei maailma saastuta."
Mikään ei siis ole muuttunut. "Huolehtia orvoista ja leskistä ja
varjella itsensä niin, ettei maailma saastuta".
Kunnon helluntailaisena olen kuullut monia saarnoja
miten varjella itsensä, ettei maailma saastuta.
On ihan oikein puhua siitä, mutta en ole kuullut yhtään
saarnaa leskien ja orpojen huolehtimisesta, en yhden yhtä
paitsi ne, joita olen itse pitänyt.
Eikö ole syvä kuilu meidän vanhurskauskäsityksemme
ja Raamatun mukaisen vanhurskauden välillä?
Raamatun mukaan se on niin yksinkertaista, maanläheistä.
Sitä ei voi ymmärtää väärin eikä siinä ole sijaa
monimutkaisille teologisille selityksille.
Täytyy lukea vielä Jak 4:17.
Jaakob oli tyypillinen juutalainen, hyvin maanläheinen.
Häntä ei monimutkainen uskonto juuri innostanut ja hän kirjoittaa:
"Joka tietää, mitä hyvää on tehtävä, mutta ei tee, se syyllistyy syntiin."
Meidät voidaan siis tuomita, ei siitä, mitä olemme tehneet väärin
vaan siitä, että emme tehneet sitä hyvää, minkä olisimme voineet tehdä.
"Joka tietää mitä hyvää on tehtävä,
mutta ei sitä tee, syyllistyy syntiin."
Sälytän teille vastuuta, koska täältä lähtiessänne
tiedätte, mikä on hyvää. Teidän on päätettävä teettekö hyvää vai ette.
Enää ette voi vedota tietämättömyyteen.
Seuraavaksi muutamia yleislupauksia köyhien huolenpidosta.
Sananlaskut 19:17
San 19:17: "Joka köyhää armahtaa, lainaa Herralle,
ja Herra maksaa takaisin hyvän teon."
Kun autatte köyhiä taloudellisesti,
lainaatte rahaa Herralle ja Hän maksaa lainansa takaisin.
Jumala on pitänyt raha-asioistani huolta osin juuri tuosta syystä.
Se ei ole ollut auttamiseni motiivinani,
mutta Jumala on maksanut takaisin sen mitä olen antanut.
Hän on antanut enemmänkin, maksanut yli tarpeen.
En saarnaa menestysteologiaa. Ei se ole Jumalan ykköstarkoitus.
Sana "menestys" on ymmärretty väärin Amerikassa.
Se ei tarkoita yltäkylläisyyden kasvua vaan "menestystä".
Paavali rukoili menestystä Roomaan matkalleen, ja matka oli menestys,
mutta hän ei matkustanut höyrylaivan ensimmäisessä luokassa.
Hän teki matkaa vankina, vartioituna ja kahleissa ja
hän joutui kahden viikon myrskyyn merellä.
Mutta matka oli menestys, koska siinä täyttyi Jumalan tahto.
San 31:20 kuvaa hyvää vaimoa, mallivaimoa.
Kumarrun maahan asti tämän jakeen edessä,
koska olen ollut naimisissa kahden vaimon kanssa
- en yhtä aikaa vaan perätysten.
Ymmärrän millaisesta naisesta San 30 puhuu.
Jae 20 kuvaa vaimoa näin:
"Hän avaa kätensä köyhälle ja antaa apua puutteessa eläville"
Hän huolehtii köyhistä.. Hän ojentaa kätensä heitä kohti.
Hän ei anna apua vain kohteliaisuuttaan tai velvollisuudesta.
Katsotaan vielä varoituksiakin. San 21:13:
"Joka sulkee korvansa köyhän pyynnöltä,
joutuu itse pyytämään saamatta vastausta."
Selittääkö tämä miksi jotkut rukouksemme
jäävät ilman vastausta, koska olemme
sulkeneet korvamme köyhän pyynnöltä?
Jumala sanoo: "Ellet kuule tuota huutoa,
en Minäkään kuule sinun huutoasi". Jumala on tosi tiukka Jumala.
Sana "tiukka" kuvaa Jumalaa.
Hän haluaa jotain eikä Hän tingi siitä mitä Hän haluaa.
Sitten San 28:27:
"Joka köyhiä auttaa, ei puutetta koe,
mutta katseensa kovettava kirotaan.
Joka köyhiä auttaa, ei puutetta koe."
Uskon sosiaaliturvaan. Kiitän Jumalaa siitä.
En kuitenkaan luota maan hallitukseen, koska
se voi mennä konkurssiin yhdessä yössä,
jolloin sosiaaliturvani olisi pelkkää paperia.
Sen sijaan uskon Jumalan sosiaaliturvaan.
Uskon, että jos autan köyhiä, en puutetta koe.
En ole riippuvainen Amerikan tai Britannian hallituksista.
Olen riippuvainen taivaallisesta hallituksesta.
On olemassa eräänlainen sosiaaliturva,
joka riippuu siitä miten elämme. "Joka köyhiä auttaa, ei puutetta koe."
Minulla on tunne, että jonain päivänä Amerikassa kupla puhkeaa,
ja hyvinvointi, josta ollaan niin innoissaan, kaatuu yhtäkkiä.
Iloitsen siitä, että minun turvani ei ole hyvinvoinnin varassa.
Minun turvani on siinä, että olen antanut köyhille.
Olen ottanut huomaani leskiä ja orpoja.
Olen huolehtinut heistä ja uskon, että Jumala pitää minusta huolta.
Nyt haluaisin näyttää jotain muuta
Jumalan perimmäisistä tarkoituksista.
Jes 42:4, jossa puhutaan Herra Jeesuksesta.
"Ei Hän murru, ei himmene Hänen liekkinsä,
vaan Hän saattaa kaikkialla oikeuden voimaan."
Tämä teki minuun vaikutuksen.
Ymmärsin, että Jumala pyrkii intohimoisesti oikeudenmukaisuuteen.
Epäoikeudenmukaisuus on Hänelle kestämätöntä,
sillä Hänen suunnitelmansa on saattaa oikeus voimaan kaikkialla.
Hyvänä helluntailaisena pelkäsin aina tekojen uskontoa.
Eräs veljeni ei suostunut julistamaan,
koska kokouksessa kerättiin rahaa köyhille.
Hän kieltäytyi samastumasta heihin ja ymmärrän hänen tunteensa.
Mutta se ei ole Raamatun mukaista ollenkaan.
Toimiva uskonto vaalii oikeudenmukaisuutta ja
huolehtii köyhistä. Voin samastua enemmän maallisiin ihmisiin,
jotka eivät välitä oikeuden- mukaisuudesta
kuin uskonnollisiin ihmisiin, jotka eivät tee mitään.
Nyt olen puhunut suuni puhtaaksi.
En ollut varma saanko tämän sanottua,
mutta te olette mahtava yleisö.
Aiheestamme on lisäkuvauksia - Hoosea, Joel ja Aamos.
Aamoksen sanoma on Jumalan kiihkeä huoli
sosiaalisesta oikeudenmukaisuudesta.
Se on Aamoksen teema alusta loppuun. Aam 6:3-6:
"Voit teitä! Te torjutte mielestänne pahan päivän ja
hyväksytte väkivallan keskuudessanne.
(Tämä ei pidä paikkaansa teistä ja minusta.)
Te makaatte norsunluuvuoteillanne ja loikoilette leposohvillanne.
Te syötte karitsoita laumasta ja juottovasikoita karsinasta.
Te näppäilette harpun kieliä ja
sepitätte lauluja kuin paraskin Daavid!
Te juotte viiniä uhrimaljoista, ja voitelette itsenne parhaalla öljyllä,
mutta Joosefin heimon vamma ei teitä liikuta."
Jumala ei näe yltäkylläisyyttä ongelmana.
Jumala antaa meille yltäkylläisyyden,
mutta kun me tuudittaudumme siihen ja haluamme vain hyvää elämää
ja nautintoja ja menestystä eikä meitä köyhät liikuta,
silloin Jumala sanoo: "Voi teitä!"
Nyt saatatte kysyä: "veli Prince, mitä sinä olet tehnyt tässä asiassa?"
ja se on oikeutettu kysymys. Kerron lyhyesti mitä olen tehnyt.
En kehu itseäni. Minulla ei ollut mitään erityisiä vaatimuksia,
mutta olen huolehtinut orvoista, köyhistä ja leskistä.
Kun menin naimisiin ensimmäisen vaimoni Lydian kanssa,
hänellä oli pieni lastenkoti Palestiinassa,
8 tyttöä, joista 6 juutalaisia, yksi arabi ja yksi englantilainen.
Sinä päivänä kun nain hänet, sain 8 tytärtä,
jotka ovat tyttäriäni edelleen. Siitä on jo aikaa.
Menin naimisiin toisen vaimoni, Ruthin, kanssa, muistatte hänet.
Hän oli juutalainen. Hänen ensimmäinen miehensä
oli jättänyt hänet ja hänen mukanaan tuli vielä kolme lasta
- 2 tyttöä ja yksi poika - ja minusta tuli heidän isänsä.
Minulla on siis 12 lasta, 11 tyttöä ja yksi poika.
Unohdin sanoa, että Lydian kanssa adoptoimme
pienen afrikkalaisen tytön, kun olimme Keniassa.
Joten minulla on - pitää oikein laskea ..
Yksi juutalainen poika, yksi afrikkalainen musta tyttö,
yksi Palestiinan arabi, yksi englantilainen
ja loput ovat juutalaisia.
Tämä alkoi 2. maailmansodan aikana ja olemme edelleen yhtä perhettä.
Itse asiassa johdan perhettä, johon kuuluu yli 150 jäsentä
ja minä olin vanhempieni ainoa lapsi.
Jumala on mahtava, vai mitä!
Me olemme kiinteä perhe. Perheenjäseniä on Israelissa,
Britanniassa, Kanadassa, USA:ssa ja Australiassa, mutta kuulumme yhteen.
Aikana, jolloin perheitä hajoaa, meidän perheemme on yhdessä,
koska sen perustana on Jeesus.
Ensimmäinen lapsi, jonka ensimmäinen vaimoni otti 1928,
oli pieni juutalainen vauva. Siitä perheestä, tuosta pikkutytöstä
ja laupeuden työstä kasvoi 150-jäseninen perhe.
En sano tätä kehuakseni. Minulla ei ole mitään syytä kehua,
mutta sanonpa vain, että se toimii. Se toimii!
Minä haastan teidät,
haluan, että kysytte itseltänne
millaista uskon vanhurskautta minä harjoitan?
Onko se vain uskonnollista vanhurskautta
niin kuin Jesajan mainitsemilla ihmisillä,
jotka käyttivät paljon aikaa temppelin uskonnollisiin palveluksiin,
mutta unohtivat orvot ja lesket?
Vai onko se vanhurskautta, joka huolehtii ihmisistä?
Miettikää tätä hetki.
Yritän asettaa sanani oikein.
Kuultuanne sanomani, sanotteko itsellenne:
"Pakko myöntää, etten ole harjoittanut
Raamatun kuvaamaa vanhurskautta.
Olen ollut monin tavoin itsekäs ja itsekeskeinen.
Olen pitänyt huolta itsestäni, vain itsestäni."
Varma tapa turhautua on olla itsekeskeinen.
Ei voi olla itsekeskeinen turhautumatta, koska
itsessä ei ole juuri mitään, joka antaa tyydytystä.
Miettikää tarvitsetteko muutosta. Olen puhunut teille vilpittömästi.
Rakastan teitä. Te olette olleet tosi ystävällisiä minulle.
Olen saanut teiltä vastakaikua julistukselleni.
Voisin lähteä ja toivottaa siunausta, mutta en lähde,
koska uskon, että Jumala lähetti minut haastamaan teidät.
Olette helluntailaisia ja karismaattisia,
puhutte kielillä, kuorot laulavat kuin enkelit ja
te luette hengellisiä kirjoja ja katsotte videoita.
Mutta mitä te teette niille, jotka todella tarvitsevat teitä -
köyhät, kodittomat, orvot, hylätyt lapset?
Mitä te teette heille? Teettekö yhtään mitään?
Amerikan seurakunnat muuttuisivat, jos niissä toimittaisiin
kristityn tavoin ja huolehdittaisiin niistä, joista kukaan ei huolehdi ja
rakastettaisiin niitä, joita ei rakasteta ja jos seurakunnat osoittaisivat
rakkautta eivätkä odottaisi ihmisten tulevan kirkkoon.
Useimmilla, jotka eivät käy kirkossa,
ei ole aavistustakaan siitä, mitä kirkossa tapahtuu.
Menkää maailmaan ja osoittakaa rakkautta
ihmisille, joita ei ole rakastettu ja huolehtia niistä, joista ei ole
koskaan huolehdittu ja he alkavat kysellä,
millaisia me oikein olemme? Miksi käyttäydytte noin?
Se toisi liikettä Jumalan kunniaksi tähän maahan.
Jos menemme ihmisten joukkoon, niin ennemmin tai myöhemmin
he haluavat tietää, mikä saa meidät liikkeelle.
Toiseksi, jos karismaattiset ja ei-karismaattiset
alkavat yhdessä auttaa hädässä olevia,
ei ole tärkeää millaiseen ylöstempaamiseen uskoo.
He kiinnostuvat siitä mitä perustavanlaatuista ja
käytännöllistä he voivat tehdä.
Uskon, että saisimme aikaan Jumalan liikettä Amerikassa ja Britanniassa,
jos alkaisimme toimia tosi kristittyjen tavoin.
Toivottavasti en loukkaa teitä, mutta sellaista kristillisyyttä julistaa UT.
Sellaisesta uskosta puhuu koko Raamattu.
Usko, joka pitää huolta, usko, joka rakastaa,
usko joka tekee jotain.
Mieleeni tulee lapsenlapsi, joka seisoi uima-altaan reunalla
ja katsoi meitä ja huusi: "tehkää jotain!"
Niin monesti olen seissyt kirkon edessä ja huutanut:
"Tehkää jotain joku! Tehkää jotain!"
Tämä on hyvä seurakunta ja monet teistä tekevät hyvää työtä,
mutta monet eivät. Nyt on tilaisuus tehdä yksinkertainen ratkaisu:
"Minä teen jotain. Panen uskoni toimeen.
Huolehdin niistä, joista ei huolehdita.
Osoitan rakkautta niille, joita ei rakasteta.
Huolehdin kodittomista ja köyhistä omasta taskustani
ja tarjoan jopa yösijan omassa hienossa vuoteessani,
jonka olen pitänyt niin puhtaana ja siistinä." Mikä uhraus!
Jeesuskin antoi uhrin. Hän jätti taivaan ja tuli maan päälle,
otti ihmisen muodon, eli vaatimattomasti,
julisti käytännöllisesti ja päätyi lopulta ristille.
Olen sanonut monesti amerikkalaisille, että
seurakuntienne epäjumala on mukava elämä,
ja se sanelee mitä teemme.
Jos minulle sopii, jos se on kivaa, niin teen sen.
Annan teille Johannes Kastajan suosituksen: tehkää parannus.
Teidän täytyy muuttaa mielenne ja ajattelunne, teidän on muututtava.
Nyt on tilaisuus tehdä se muutos.
Älkää tehkö päätöstä, ellette ole tosissanne.
Kaikki eivät päätöstä tarvitse, mutta joillekin se on tarpeen,
ehkä ette ole siihen vielä ihan valmiita,
mutta Jumala näkee sydämeenne,
Hän tietää tarkalleen mitä mielessänne liikkuu ja
kaikki mielen kamppailut ja epävarmuudet.
Ehdotan kuitenkin, että tekisitte päätöksen.
Parannuksen teko on päätös. Se ei ole tunne.
Tämä päätös teidän tulisi tehdä: "Olen oikea kristitty.
Teen niin kuin Raamattu opettaa, huolehdin orvoista ja leskistä,
annan ruokaa nälkäisille, otan kodittomia kotiini.
Juuri niin kuin Jeesus ja Johannes Kastaja sanoivat."
Jumala ei ole muuttanut mieltään. Hän on sama nyt kuin ennenkin.
Jos huolellisen harkinnan jälkeen teette päätöksen
"Haluan olla harras kristitty ja olla vanhurskas UT:n mukaan.
Tahdon huolehtia niistä, joista ei huolehdita.
Tahdon mennä yksinäisten ja kärsivien luo."
En ole luonteeltani tunteellinen, mutta Jumala on puhutellut minua
niin, että joistain asioista en voi puhua itkemättä.
Minun sympatiani on erityisesti yksinhuoltajaäitien puolella.
Olen heidän puolustajansa.
En ollut tullut ajatelleeksi, että
menin naimisiin kahden yksinhuoltajaäidin kanssa.
Ensimmäisellä oli 8 lasta ja toisella 3
ja matkan varrella poimimme yhden lisää enkä kadu mitään.
Olen elänyt täyttä ja rikasta elämää. Se on ollut palkitsevaa ja haastavaa,
se ei ole ollut helppoa, mutta en vaihtaisi sitä pois.
Sääliksi käy niitä, jotka viettävät helppoa elämää
ilman haasteita ja uhrautuvaisuutta. He eivät tiedä mistä jäävät paitsi.
Tuntuuko, että Jumala on puhunut teille?
Ehkä ette suunnitelleet tulla tänne, mutta te myönnätte,
että mitä tuo mies on puhunut, pitää paikkansa.
Kristillisyys ei ole vain kirkonpenkissä jököttämistä.
Se ei ole vain virsien veisuuta vaan se on huolehtimista
niistä, joista ei huolehdita, kadonneiden etsimistä,
saarnaamista niille, joita evankeliumi ei ole tavoittanut.
Toimintamme motto on
"Tavoita tavoittamattomat, opeta opettamattomat"
ja nyt vielä "kosketa koskettamattomat",
koska olemme huomanneet, että pelkkä Raamatun tai kirjan
antaminen ei riitä. On annettava rakkautta, on halattava.
Julistustyömme luonne on muuttunut sen jälkeen, kun
radikaalisti keskitimme taloudellisen apumme Albaniaan ja Kosovoon.
Keräsimme maailmanlaajuisen uhrilahjan,
suurin yksittäinen uhrilahja, jonka olemme koskaan saaneet,
koska asia kosketti ihmisten sydäntä. Ne, jotka saarnaavat, tekevät jotain.
Olen jo monesti toistanut: "Tehkää jotain!"
Jos haluatte tehdä jotain, jos tahdotte päättää mielessänne,
jos haluatte sitoutua, niin tehkää päätöksenne selväksi
Jumalalle ja itsellenne ja muille.
Nouskaa seisomaan.
Olette olleet minulle niin hyviä.
Kiitän kovasti. On ollut hyvä olla kanssanne, mutta
parasta mitä voin teille tehdä, on kohdata totuus kanssanne.
Jos haluat tilata Derek Princen opetuksia, ota yhteyttä.
Yhteystietomme näkyvät ruudussa.
Derek Princen opetuksia on saatavilla myös TV7 kaupasta.
Suomennos: Kai Mäkelä