o
Derek Prince
Mitä Jumala yhä odottaa? Osa 2
Rakastan sanoja, jotka lausuimme Ruthin kanssa (Tit 2:14).
"Hän lunasti meidät vapaiksi kaikesta vääryydestä
puhdistaakseen meidät omaksi kansakseen,
joka kaikin voimin tekee hyvää."
Mieti hetki miksi Jumala haluaa sinun kuuluvan
Hänen omaan kansaansa.
Ne, jotka Jumala on lunastanut, ovat maailman erikoisinta kansaa.
Meidän tähtemme Jumala yhä sietää pahuutta,
tuskaa ja kärsimystä, koska
Hän haluaa koota oman kansansa kaiken tuon keskeltä.
Meidän on osoitettava vastakaikua.
Jeesus on tehnyt osansa ja meidän tulee tehdä osamme
kuuluaksemme tuohon erikoiseen kansaan.
Sanon kaksi asiaa, jotka Jumala vaatii meiltä.
Ensiksi puhtaus.
Puhtaudessa on ikuisuusperspektiivi,
joka kantaa yli ajallisen elämän ikuisuuteen.
Kristityn ei ole tarkoitus elää vain tätä aikaa varten.
Meidät luotiin ikuisuutta varten.
Meillä tulee aina olla näky ikuisuudesta.
Mutta monissa länsimaissa tunnustavat kristityt ovat
kadottaneet näyn ikuisuudesta. He ajattelevat vain aikaa maan päällä.
Paavali sanoi jotain nykyiseen sukupolveen sattuvaa.
Keskustelin erään 26-vuotiaan rouvan kanssa ja
hän kutsui tätä X-sukupolveksi.
Meillä ei ole enää jäljellä mitään muuta, jota vastaan kapinoida.
Olemme eräänlaisia toivottomia ihmisiä.
Mitä meillä on elämästä jäljellä?
Kun mietin tätä, niin ymmärsin,
että Paavali oli diagnosoinut ongelman 1 Kor 15:19:ssä.
Jos teillä on Raamattu mukana,
kannattaa katsoa tätä voimallista jaetta:
"Jos olemme panneet toivomme vain tämän elämän ajaksi,
olemme säälittävimpiä kaikista ihmisistä".
Toisin sanoen, jos väitämme olevamme kristittyjä,
mutta elämme vain tätä elämää,
olemme kaikkein surkeimpia ja säälittävimpiä.
Siksi on niin monia onnettomia kristittyjä,
koska he eivät odota mitään tämän elämän jälkeen.
Heille riittää ruoka, vaatteet, raha, menestys, koti, ehkä perhe,
mutta he eivät osaa katsoa ajan tuolle puolen.
Meitä ei ole luotu ajattelemaan näin
vaan ihmisiksi, joilla on ikuisuus sydämessään.
Vuosia sitten sairastuin vakavasti Havaijilla. En pelännyt kuolevani,
vaikka sairaus olisi voinut koitua kuolemaksi, mutta
halusin saada vastauksen.
"Jumala, olen aina uskonut, että Jumala parantaa,
olen aina julistanut sitä, olen nähnyt lukemattomien ihmisten parantuvan.
Mikä on vialla? Miksi minä en ole parantunut?"
Tuntui ikään kuin Herra olisi haastatellut minua.
Ehkä sellaista on Kristuksen tuomioistuimen edessä,
johon jokainen joutuu.
Herra ei tuominnut minua, Hän oli jotenkin persoonaton.
Hän palautti mieleeni tapahtumia julistajan uraltani,
olenhan täyden evankeliumin karismaattinen julistaja.
Hän näytti miten lihallinen olin ollut.
Ymmärtääksenne minua oikein,
Jumalan armosta en ole koskaan syyllistynyt juoppouteen tai
moraalittomuuteen enkä ole kavaltanut rahaa,
mitä ihmiset aina odottavat kuulevansa,
kun saarnaaja tunnustaa syntejään.
Usein he ovat oikeassa.
Mutta Herra Jeesus näytti minulle miten lihallinen olin ollut.
Hän palautti minut menneisiin, useimmiten ravintolatilanteisiin,
ja Hän näytti miten lihallisuus saa ihmisen elämään
ikään kuin ikuisuutta ei olisikaan.
Kun elää näin, ei sinänsä tee syntiä,
mutta elämä on lihallista, lihan mukaista,
ja Jumalan perimmäinen suunnitelma
Hänen lunastettujaan varten ei käy mielessä lainkaan.
Muistakaa sanat, jotka lausuimme:
"odotamme autuaan toivomme toteutumista,
suuren Jumalan ja Vapahtajamme kirkkauden ilmestymistä".
Jokaisen tulisi päivittäin odottaa autuaan toivon toteumista.
Kun kadotat tämä toivon, olet lihallinen.
Olet menettänyt näyn ikuisuudesta.
Voit yhä käyttää uskonnollista kieltä ja käydä kirkossa ja rukoilla,
mutta ilo Herrassa on kadonnut.
Olen pannut merkille jotain yllättävää matkoillani.
Usein kristityllä, joka ei omistanut juuri mitään,
joka oli köyhä ja vainottu, oli suurin ilo,
paljon suurempi kuin niillä, joilla oli paljon enemmän tässä elämässä.
Tajusin, että tämä johtui siitä, että he olivat kiinni ikuisuudessa,
he odottivat sitä mikä on tuleva.
Rakas veli tai sisar, jos et ole onnellinen,
olet kristitty, toiveesi ei ole täyttynyt,
olet turhautunut ja saatat olla vihainen Jumalalle,
koska Hän ei ole tehnyt sinulle sitä mitä olisit halunnut,
luulen, että perusongelmasi on,
että olet menettänyt näkysi iankaikkisuuteen.
Odotuksesi on vain tässä elämässä.
Uskot tietenkin pääseväsi taivaaseen kuoltuasi,
mutta en nyt puhu siitä vaan ikuisuuden näystä.
Jos olemme panneet toivomme vain tämän elämän ajaksi,
olemme Paavalin mukaan säälittävimpiä kaikista ihmisistä.
Ei ole ketään onnettomampaa
kuin kristitty, joka on kadottanut ikuisuuden näyn.
Mainitsin, että Jeesus vaatii tiettyjä asioita.
Ensimmäiseksi puhtautta.
Se on kaksisuuntainen operaatio, koska lainaamassani Tit2:14:ssä
"Hän antoi itsensä alttiiksi puhdistaakseen meidät
omaksi kansakseen".
Puhdistaminen alkaa siitä mihin Jumala lopettaa,
mutta ei se siihen lopu, sillä meidän on puhdistauduttava.
Otan kaksi Raamatun kohtaa, jotka selventävät asiaa.
Ensiksi 1 Joh 3:1-3. Nämä kauniit sanat ovat varmasti teille tuttuja.
"Katsokaa, kuinka suurta rakkautta Isä on meille osoittanut:
me olemme saaneet Jumalan lapsen nimen, ja
Hänen lapsiaan me myös olemme.
Tästä syystä maailma ei meitä tunne, eihän se tunne Häntäkään.
Rakkaat ystävät, jo nyt me olemme Jumalan lapsia, mutta
vielä ei ole käynyt ilmi, mitä meistä tulee.
Sen me tiedämme, että kun se käy ilmi,
meistä tulee Hänen kaltaisiaan,
sillä me saamme nähdä Hänet sellaisena kuin Hän on."
Tämä on iankaikkinen toivomme, että saamme nähdä Jeesuksen
ja kun näemme Hänet, tulemme Hänen kaltaisikseen.
Johannes jatkaa: "Jokainen, joka näin panee toivonsa Häneen,
pitää itsensä puhtaana, niin kuin Hän on puhdas ja pyhä."
Mitä siitä koituu, kun toivomme näkevämme Jeesukseen?
Miten se vaikuttaa elämään? Vastaus on selvä.
Kaikki, joilla on tämä toivo, puhdistuu.
Jeesus puhdistaa meidät ja meidän tulee puhdistautua.
Jumalalle kelpaa vain yhdenlainen puhtaus:
niin kuin Hän on puhdas ja pyhä. Tässä on meidän vastuumme.
Se todistaa, että me todella odotamme Herran paluuta.
Jokainen, jolla on toivo Herran paluusta,
puhdistuu niin kuin Hän on puhdas.
Veljet ja sisaret, sanon suoraan:
ellette puhdistaudu, voitte kyllä uskoa opillisesti Herran paluuseen,
mutta itse asiassa te kiellätte sen mihin sanotte uskovanne.
Uskonne merkkinä on, että te puhdistaudutte
niin kuin Hän on puhdas.
Nyt palaamme 2 Kor 6:een, että olemme Herran temppeli.
Plaan näihin jakeisiin ja jatkassa siitä.
"Mehän olemme elävän Jumalan temppeli,
niin kuin Jumala on sanonut:
- Minä asetun heidän keskelleen ja vaellan heidän mukanaan.
Minä olen oleva heidän Jumalansa ja he Minun kansani."
Tämä on mahtavaa, mutta ei se tähän lopu.
Seuraava sana on "siksi" eli miten me tähän reagoimme:
"Siksi Herra sanoo: Lähtekää pois heidän joukostaan ..."
Se tarkoittaa niitä, jotka eivät elä Jumalalle.
"Lähtekää pois heidän joukostaan ja erotkaa heistä
älkääkä koskeko mihinkään saastaiseen,
niin otan teidät vastaan, ja olen oleva teidän Isänne,
ja te olette Minun poikiani ja tyttäriäni.
Näin sanoo Herra, Kaikkivaltias."
Huomatkaa, että yhdellä ehdolla Jumala on Isämme:
meidän on lähdettävä pois kaikesta epäpyhästä
emmekä saa koskea mihinkään saastaiseen.
On monen monta tapaa koskettaa sitä mikä on saastainen.
Kristityille tavallisinta lienee tv:n katselu.
Sieltä tulee niin paljon epäpuhdasta ja saastaa.
Sitä ei tarvitse katsella.
Sitä katsellessa koskemme saastaiseen.
Se tekee ihmisestä saastaisen ja
saa meidät ajattelemaan saastaisesti.
Saamme saastaisia vihjeitä ja vääriä normeja.
Sallimme itsemme tehdä sellaista mitä emme koskaan tekisi,
ellemme olisi nähneet jonkun tekevän sitä televisiossa.
En sinänsä ole tv:tä vastaan. Sillä on hyviäkin puolia,
ei tosin monia mutta joitain.
En ole innostunut tv-saarnaamisesta.
Joitain tv-saarnaajia olisi parasta välttää.
Meidän on oltava valveilla.
Vuonna 1986, Ruth ja jotkut teistä muistavat
vierailumme Hyvän Sanoman seurakunnassa,
kun se vielä sijaitsi vanhassa rakennuksessa.
Usko tai älä, olimme valveilla 5:een aamulla
kohtaamassa Jumalan kuuden viikon ajan.
Jotkut nyökkäävät, muistatte sen. Ihmeellistä oli, että
monien perheiden pienet lapset halusivat olla mukana.
Jos vanhemmat jättivät lapset kotiin,
nämä kysyivät miksi ette ottaneet meitä mukaan?
Lapset kävivät maton päälle lattialle.
Silloin opin tuntemaan maton tuoksun
unohtumattomalla tavalla,
koska olin matolla nenälläni tuntitolkulla.
Kokouksissa ei paljoa rukoiltu
eikä juuri profetoitu.
Olimme vain Jumalan läsnäolossa.
Jossain vaiheessa ihmiset alkoivat tunnustaa syntejään:
aviorikoksia, alkoholismia ja
muita kunnon seurakuntalaisten tunnustamia syntejä.
Yleisin synti oli kuitenkin epäjumalan palvonta.
Monet tunnustivat, että heidän kodeissaan oli epäjumala -
televisio, jota he palvoivat.
He tekivät parannusta ja moniko mahtaa tehdä sitä edelleen.
Kyse oli saastaisuuden koskettamista.
On monia muita tapoja koskettaa saastaisuutta,
mutta kun asian voi käsitellä, voi käsitellä kaikkea muutakin.
Saarnasin Sambiassa Keski-Afrikassa
maan kaukaisessa kolkassa, jonne oli juuri saatu ensimmäinen puhelin.
Puhuin riippuvuuksista. Minun olisi pitänyt tuntea taustoja paremmin
ja ottaa kuulijat huomioon.
Mainitsin, että maailmaan on tullut uusi riippuvuus - televisio.
Tulkkini käytti viisi minuuttia selittääkseen mikä tv on.
Sen katselu on riippuvuutta, tiesittekö sen?
Kouluissa on testattu lapsia kehottamalla heitä olemaan
katsomatta tv:tä yhteen vuorokauteen.
Sen jälkeen lapset olivat kuin huumeista vieroitettavia.
Nyt olette kuulleet, että "jokainen, joka panee toivonsa Häneen,
pitää itsensä puhtaana, niin kuin Hän on puhdas ja pyhä".
Olemme huomanneet, että siellä missä evankeliumia ei ole julistettu,
ihmiset ovat huomattavasti innostuneempia
kuin länsimaiden seurakunnissa.
En koskaan unohda intoa, jonka näimme Moskovassa.
Kyyneleet tulevat silmiin sitä muistellessa.
Ihmiset olivat innoissaan. Evankeliumi on innostava.
Jos evankeliumi ei enää innosta, ette ymmärrä mitä se on.
Olitte eksyksissä, helvettiin tuomittuja.
Olitte menossa sinne minne ansaitsitte mennä
eikä teillä ollut toivoa.
Jeesus tuli pelastamaan teidät.
Ihmiset eivät halua puhua helvetistä,
mutta siitä kerrotaan paljon Raamatussa,
varsinkin Jeesus puhui siitä.
Saarnasin taannoin Saksassa ja puhuin miten säästyä helvetiltä.
Tulkkini, joka oli oikein hyvä, ja minäkin ymmärrän saksaa,
käänsi, että kyse on siitä, miten emme menettäisi iankaikkisuutta.
Sanoin hänelle: "Veli hyvä,
en sanonut niin vaan puhuin helvetistä.".
Tajusin kuinka haluttomia ihmiset ovat ajattelemaan helvettiä.
Mutta se on jokaisen kohtalo, joka ei elä Jumalalle.
Me kaikki ansaitsemme joutua helvettiin.
Heti kun ymmärrät, että olet säästynyt helvetiltä,
mielesi valtaa innostus.
Moskovassa otin esiin toisenkin esimerkin, sanan "vanhurskautettu",
mikä kuulostaa kovin teologiselta termiltä.
Ihmiset sanovat. "olen uskon kautta vanhurskautettu",
mutta he eivät tiedä mitä se tarkoittaa. Se merkitsee
syyttömäksi julistamista, niin, että ihminen katsotaan
vanhurskaaksi ja hänet vanhurskautetaan.
Otin esimerkin oikeudesta, jossa miestä syytettiin rikoksesta,
josta saa kuolemantuomion.
Hän istui salissa odottamassa tuomion julistusta.
Tuomari sanoi: "syytön".
Kerroin, että kun mies sen jälkeen tapasi vaimonsa,
hän tuskin sanoi, että olipa kiva kokous.
Sen sijaan hän sanoi: "kulta, minun ei tarvitse kuolla.
Olen vapaa".
Moniko teistä tulee tuollaisesta kokouksesta?
Tätä on vanhurskauttaminen.
Sinä olit syyllinen, se on totuus.
Mutta Jeesus otti syyllisyytesi päälleen.
Siksi tuomari julistaa sinulle: "syytön", ei sen tähden,
mitä sinä olet tehnyt vaan siksi, mitä Hän teki.
Vielä yksi kysymys: miten voimme puhdistautua?
tästä voisi puhua tuntikausia, mutta otan vain
yhden kohdan Raamatusta, 1 Piet 1:22.
1 Piet. 1:22
Pietari puhuu uskoville: "Kun te totuudelle kuuliaisina
olette puhdistautuneet elääksenne vilpittömässä
veljellisessä rakkaudessa, niin rakastakaa toisianne uskollisesti
ja kaikesta sydämestänne."
Miten puhdistaa sielumme? Noudattamalla totuutta,
ei vain tuntemalla totuus, vaan noudattamalla sitä.
Mitä seuraa totuuden noudattamisesta?
Uskollinen sydämestä tuleva rakkaus toisiamme kohtaan.
Paavali sanoi Timoteukselle:
"Kehotuksemme päämäärä on rakkaus,
joka tulee puhtaasta sydämestä, hyvästä omastatunnosta ja
vilpittömästä uskosta." Tajuammeko tämän?
Mihin me pyrimme? Miksi pidämme kokouksia?
Mikä tarkoitus saarnaamisella on?
Potkaisemmeko koskaan pallon maaliin?
Mitä tuumitte jalkapallojoukkueesta, joka ei pyri tekemään maalia?
En ymmärrä amerikkalaista jalkapalloa,
jossa juostaan kentän päästä päähän
mutta koskaan ei yritetä tehdä maalia.
Se muistuttaa monia seurakuntia,
koska kehotuksen päämäärä on rakkaus.
Ellemme pääse päämäärään, emme ole saaneet maalia.
Sydämen puhdistuminen tulee totuuden noudattamisesta.
Ei siis totuuden tuntemisesta, ei sen lausumisesta
vaan sen noudattamisesta. Se johtaa vilpittömään
veljesrakkauteen kanssakristittyjä kohtaan.
Olen ollut kristitty 52 vuotta ja tiedän,
ettei kaikkia uskovia ole helppo rakastaa.
Ehkä teillä ei ole kanttia sanoa tätä, mutta minulla on.
Jumalalla on kummallisia lapsia.
Joku on sanonut, että ystävät voi valita, mutta perhettä ei.
Johannes sanoi, että siitä me tiedämme siirtyneemme
kuolemasta elämään, koska rakastamme veljiämme.
Rakkaus todistaa, että sydän on puhdistunut.
Toinen ja viimeinen suositukseni,
jos sitä, mitä Jumala meiltä edellyttää,
jotta olisimme Hänen kansaansa, voi suositukseksi sanoa,
on tehdä Jeesuksesta keskeinen elämässäsi.
Saarnasin Ilmestyskirjan seitsemästä ensimmäisestä luvusta
toissa sunnuntaina. Saarnatessani sain ilmestyksen:
Jeesuksen aseman Ilm 1:ssä.
Johannes kuuli takaansa äänen, joka oli kuin olisi torveen puhallettu
ja hän kirjoittaa jakeessa 12:
"Käännyin nähdäkseni mikä ääni minulle puhui,
ja näin seitsemän kultajalkaista lamppua ja
hahmon, joka oli ihmisen kaltainen."
Se oli Jeesus. Mitä olivat kultajalkaiset lamput?
Ne olivat seurakuntia.
Missä Jeesus oli? Keskellä.
Se onkin ainoa paikka, jossa Hänen kuuluu olla.
Jatkamme 5. lukuun, jossa Johannes itkee,
koska kukaan ei voinut avata kirjakääröä, jossa oli
Jumalan lopunaikoja koskeva suunnitelma.
Eräs vanhimmista sanoi. "Älä itke". Luen jakeen 5:
"Yksi vanhimmista sanoi minulle: 'Älä itke. Juudan heimon leijona,
Daavidin juuriverso, on saanut voiton!
Hän avaa kirjan ja murtaa kaikki seitsemän sinettiä'"
Muistutan, että Jeesus on Ilmestyskirjassakin
Juudan heimon leijona. Sana juutalainen juontuu Juudasta.
Jeesus ei ollut juutalainen vain 33 vuotta vaan
Hänellä on juutalainen identiteetti ikuisesti.
On syytä olla tarkka suhtautumisessa juutalaisiin.
Johannes kääntyi nähdäkseen Leijonan ja
hän järkyttyi näkemästään. "Minä näin, että valtaistuimen
ja neljän olennon edessä vanhinten keskellä seisoi Karitsa.
Se oli kuin teurastettu."
Tässä ilmenee Jumalan voima.
Jumalan voima tulee täydelliseksi heikkoudessa.
Paavali sanoo, että Jumalan heikkous on ihmisiä voimakkaampi
ja Jumalan hulluus on ihmisiä viisaampi.
Jumalan heikkous ja Jumalan hulluus on risti.
Ristin kautta Jeesuksesta tuli Juudan heimon Leijona.
Toisin sanoen, jos taistelet oikeuksiesi puolesta, menetät ne,
jos luovut niistä, Jumala palauttaa ne sinulle.
Ennen kunniaa on nöyryys.
Jos haluat tilata Derek Princen opetuksia, ota yhteyttä.
Yhteystietomme näkyvät ruudussa.
Derek Princen opetuksia on saatavilla myös TV7 kaupasta.
Suomennos: Kai Mäkelä