o
Derek Princei Teenistus
Mida Jumal ootab? Osa 2
Armastan sõnu, mida koos Rutiga ütlesime. (Tiituse 2:14).
"Tema on loovutanud iseenda meie eest,
et meid lunastada kõigest ülekohtust ja puhastada endale pärisrahvaks,
innukaks headele tegudele."
Mõtle korraks, miks Jumal tahab, et kuuluksid Tema rahva hulka.
Need, kelle Jumal on lunastanud, on maailma erilisim rahvas.
Meie tõttu talub Jumal ikka veel kurjust,
valu ja kannatusi, kuna Ta tahab
oma rahvast kõige selle keskel koguda.
Me peame sellele kajale vastu reageerima.
Jeesus on teinud oma osa ja meie peame samuti seda tegema,
et kuuluda selle erilise rahva hulka.
Kaks asja, mida Jumal meilt nõuab.
Kõigepealt puhtus.
Puhtuses on igavikuperspektiiv,
mis kannab meid ajalikust elust ajatusse.
Kristlase eesmärk pole elada vaid selles maailmas.
Meid loodi igaviku jaoks.
Meil peab alati olema visioon igavikust.
Kuid paljudes lääneriikides on paljud kristlased kaotanud
visiooni igavikust. Nad mõtlevad vaid selle maailma peale.
Paulus ütles midagi seoses selle põlvkonnaga.
Rääkisin ühe 26-aastase prouaga juttu ja tema
nimetas seda x-sugupõlveks.
Meil pole enam midagi muud alles, mille vastu mässata.
Oleme teatud mõttes lootusetud inimesed.
Mitä meillä on elämästä jäljellä?
Kui selle peale mõtlesin, mõistsin, et
Paulus oli diagnoosinud probleemi 1 Kr 15:19.
Kui teil on Piibel kaasas,
tasub vaadata seda võimast salmi:
"Kui me loodame Kristuse peale üksnes selles elus,
siis me oleme kõigist inimestest armetumad."
Teiste sõnadega, kui väidame end olevat kristlased,
kuid elame vaid seda elu,
oleme kõige haletsusväärsemad ja mõttetumad.
Seetõttu on nii palju õnnetuid kristlasi,
kuna nad ei oota midagi peale selle elu.
Neile piisab toidust, riietest, rahast, edust, kodust, võib-olla perest,
kuid nad ei oska vaadata teisele poole aega.
Meid pole loodud selliseks mõtteviisiks,
vaid inimesteks, kellel on igavik südames.
Aastaid tagasi jäin Hawaiil olles tõsiselt haigeks. Ma ei pidanud haigust
eluohtlikuks, kuigi see oleks võinud surmaga lõppeda, kuid
tahtsin saada asjale vastust.
"Jumal, olen alati uskunud, et sa tervendad,
olen alati seda kuulutanud, olen näinud lugematul hulgal inimesi paranevat.
Mis on valesti? Miks ma ei saa terveks?"
Tundus, justnagu oleks Jumal mind intervjueerinud.
Võib-olla on just selline tunne Kristuse kohtujärje ees,
kuhu satub igaüks.
Issand ei mõistnud mind hukka. Ta oli kuidagi persoonitu.
Ta tuletas mulle meelde situatsioone minu jultustajaametis,
ma olen ju kogu evangeeliumi karismaatiline jutlustaja.
Ta näitas mulle, kui lihalik olin olnud.
Et te mind õieti mõistaks,
Jumala armust pole ma kunagi süüdi olnud joomarluses ega
moraalituses ega ole kunagi varastanud raha,
mida inimesed alati ootavad, et jutlustaja ütleks,
kui ta oma patte tunnistab.
Pahatihti on inimestel õigus.
Kuid Issand Jeesus näitas mulle, kui lihalik olin olnud.
Ta viis mind tagasi minu minevikku, kõige enam restoranidesse,
näidates sellega mulle, kuidas lihalikkus muudab elu selliseks,
nagu poleks igavikku olemaski.
Kui nii elada, siis me iseenesest ei patusta,
kuid elu on lihalik, liiga mugav
ning Jumala muutumatu plaan
Tema lunastatute jaoks ei tule meile pähegi.
Meenutage neid sõnu, mida me tsiteerisime:
"Ootame õndsa lootuse täitumist,
suure Jumala ja Vabastaja Issanda Jeesuse Kristuse kirkuse ilmumist."
Igaüks meist peaks igapäevaselt ootama õndsa lootuse täitumist.
Kui kaotad selle lootuse, oled lihalik.
Oled kaotanud visiooni igavikust.
Võid kasutada vaimulikku sõnavara, käia koguduses ning palvetada,
kuid rõõm Issandas on kadunud.
Olen midagi üllatavat oma reiside jooksul täheldanud.
Sageli kristlastel, kes midagi ei omanud,
kes olid vaesed ja tagakiusatud, oli suurim rõõm,
palju suurem kui neil, kelledel on siin elus palju vara.
Mõistsin, et see tulenes sellest, et nad olid igavikus kinni,
nad ootasid seda, mis pidi tulema.
Armas vend või õde, kui sa pole õnnelik,
oled kristlane, sinu soov pole täitunud,
oled tüdinud ja võib-olla vihane Jumala peale,
kuna Ta ei teinud sulle seda, mida sa oleksid tahtnud,
siis ma arvan, et su põhiline probleem
seisneb selles, et sa oled kaotanud visiooni igaviku suhtes.
Su ootused on vaid selle eluga seotud.
Usud muidugi, et pääsed taevasse, peale seda kui sured,
kuid ma ei räägi sellest, vaid igaviku visioonist.
Kui oleme pannud oma lootuse vaid selles elus oleva peale,
oleme Pauluse sõnade kohaselt kõigist inimestest armetumad.
Õnnetumat inimest pole kui kristlane,
kes on kaotanud visiooni igavikust.
Mainisin, et Jeesus nõuab meilt teatud kriteeriumide täitmist.
Esiteks puhtust.
See on kahesuunaline ülesanne, nagu mainisin Tt 2:14.
"Tema on loovutanud iseenda meie eest,
...ja puhastada endale pärisrahvaks,"
Puhastusprotsess algab Jumala poolt,
kuid see ei lõpe sellega, peame sellele vastama, puhastades endid.
Toon välja kaks Piibli kirjakohta, mis seda mõtet selgitavad.
Esiteks 1 Jh 3:1-3. Need kaunid sõnad on kindlasti paljudele tuttavad.
"Vaadake, kui suure armastuse Isa on meile andnud:
meid hüütakse Jumala lasteks ja need me olemegi.
Maailm ei tunne meid, sest ta ei tunne teda.
Armsad, me oleme nüüd Jumala lapsed, ja veel ei ole saanud avalikuks,
kes me ükskord oleme. Me teame, et kui tema saab avalikuks,
siis me oleme tema sarnased, sest siis me näeme teda, nii nagu ta on."
See on meie igaveseks lootuseks, et me saame näha Jeesust,
ja et kui me teda näeme, saame olema tema sarnased.
Johannes jätkab: "Igaüks, kellel on selline lootus tema peale,
puhastab ennast, just nagu tema on puhas."
Mis tõestab seda, et sa tõesti igatsed Jeesust näha?
Kuidas see mõjutab su elu? Vastus on selge.
Kõik, kellel on see lootus, puhastuvad.
Jeesus puhastab meid ning meie peame end puhastama.
Jumalale kõlbab vaid ühte tüüpi puhtus-
nii nagu Tema on puhas ja püha. Siin on meie vastutus.
See on tõestus sellest, et me tõeliselt ootame Issanda tulekut.
"Igaüks, kellel on selline lootus tema peale,
puhastab ennast, just nagu tema on puhas."
Vennad-õed, ma ütlen selle otse välja:
Kui te ei puhasta end, võite küll õpetuse poolest Issanda tulekut uskuda,
kuid tegelikkuses te eitate seda, millesse ise usute.
Teie usu tähiseks või märgiks on see, et te puhastate end nii,
nagu Tema on puhas.
Lähme 2 Kr 6. ptk., mis ütleb, et me oleme Issanda tempel.
Tulen tagasi nende salmide juurde.
"Meie oleme ju elava Jumala tempel, nõnda nagu Jumal on öelnud:
"Ma tahan nende seas elada ja käia ja olla nende Jumal,
ja nemad on minu rahvas."
See on auline, kuid see salm ei lõpe sellega.
Järgmine sõna on "seepärast" ehk see, kuidas meie sellele reageerime.
"Seepärast minge ära nende keskelt ja eralduge neist," ütleb Issand,"
See tähendab neid, kes ei ela Issandale.
"Seepärast minge ära nende keskelt ja eralduge neist," ütleb Issand,
"ja ärge puudutage rüvedat, siis ma võtan teid vastu
ja olen teile Isaks, ja teie olete mulle poegadeks ja tütardeks,"
ütleb Kõigeväeline Issand."
Pange tähele, et Jumal on meie Isa vaid ühel juhul:
me peame hülgama kõik ebapüha ning me
ei tohi midagi saastast puudutada.
On palju viise, puudutamaks seda, mis on rüve või ebapuhas.
Kristlaste jaoks kõige tavalisem on televiisori vaatamine.
Sealt tuleb nii palju ebapuhtaid ja saastatud saateid.
Kõike seda ei pea vaatama.
Teatud saateid vaadates me puutume ebapuhtusega kokku.
See rüvetab inimest ning
paneb ta ebapuhtaid mõtteid mõtlema.
Saame määrdunud vihjeid ja ebapuhtaid norme.
Lubame endal teha midagi sellist, mida me muidu kunagi ei teeks,
kui me poleks näinud kedagi telekas seda tegevat.
Ma pole televisiooni vastu, sellel on ka oma häid pooli,
mitte küll palju, kuid mõned head pooled on.
Ma pole innustunud televisioonis jutlustamisest.
Teatud teleevangeliste peaks pigem vältima.
Peame olema valvel.
1906. aastal mäletavad Ruth ja mõned teist, et käisime
Hea Sõnumi Kogudusel külas,
kui nad kogunesid veel oma vanades ruumides.
Usu või ära usu, olime hommikul kella 5 paiku
palves, Jumalat otsimas ja nii 6 nädalat järjest.
Mõned noogutavad, mäletades seda. Oli imeline, et paljude perede
väiksed lapsed tahtsid sellest ajast osa olla.
Kui vanemad jätsid lapsed koju,
siis nad küsisid, et miks te meid kaasa ei võtnud.
Lapsed kummardasid pikali vaiba peale.
Siis õppisin tundma põrandavaiba lõhna
unustamatul viisil,
kuna olin tundideviisi nina vastu põrandat.
Me ei palvetanud palju nendel koosolekutel
ega ka ei prohveteerinud.
Olime lihtsalt Jumala ligiolus.
Teatud etapis hakkasid inimesed oma patte tunnistama:
abielu rikkumist, alkoholismi ja muid
koguduseliikmetele omaseid patte.
Kõige levinum patt on aga ebajumalakummardamine.
Paljud tunnistasid, et nende kodus oli ebajumal televiisor,
mida inimesed kummardasid.
Nad parandasid sellest meelt. Huvitav, kui paljud seda veel teevad?
Küsimus oli saastase puudutamisest.
On palju teisi viise puudutamaks ebapuhast,
kuid kui sellega saab tegeleda, saab ka kõige muuga tegeleda.
Jutlustasin Sambias, Kesk-Aafrikas,
maailma otsas olevas kolkas, milleni oli just esimene telefon jõudnud.
Rääkisin sõltuvustest. Ma oleks pidanud tegema taustauuringut
aafriklastest kuulajate hulgas.
Mainisin, et maailmasse on tulnud uus sõltuvus-televiisori vaatamine.
Mu tõlk kulutas 5 minutit, et selgitada, mis asi see telekas on.
Selle vaatamine tekitab sõltuvust, kas teadsid seda?
Koolides on tehtud laste peal katseid, paludes neil
olla 24h telekat vaatamata.
Peale seda käituvad lapsed samamoodi, nagu võõrutatud sõltlased.
Nüüd olete kuulnud, et: "Igaüks, kellel on selline lootus tema peale,
puhastab ennast, just nagu tema on puhas."
Oleme märganud, et nendes maades, kus evangeeliumi pole kuulutatud,
on inimesed tunduvalt innustunumad kui Lääne kogudustes.
Ma ei unusta iialgi seda indu, mida me nägime Moskvas.
Pisarad tulevad silma ainuüksi selle meenutamisest.
Inimesed on innustunud. Evangeelium on innustav.
Kui evngeelium enam ei innusta, siis te ei mõista, mis see on.
Olite eksinud, põrgusse määratud.
Olite teel sinna, mille olite välja teeninud
ja teil polnud lootust.
Jeesus tuli teid päästma.
Inimesed ei taha põrgust rääkida,
kuid sellest räägitakse Piiblist palju,
eriti Jeesus rääkis sellest.
Jutlustasin hiljuti Saksamaal sellest, kuidas põrgust pääseda.
Mu tõlk, kes oli väga osav, ja ma mõistan saksa keelt,
tõlkis selle nii: "Kuidas mitte jääda ilma igavesest elust."
Ütlesin talle: "Kallis vend,
ma ei öelnud seda, vaid rääkisin põrgust."
Mõistsin, kui väga inimesed ei taha põrgust rääkida.
Kuid see on igaühe saatus, kes ei ela Jumalale.
Me kõik oleme põrgusse sattumise ära teeninud.
Kohe kui mõistad, et oled pääsenud põrgust,
täituvad su meeled innustusega.
Moskvas tõin ka teise näite , sõna "õigeks tehtud",
mis kõlab väga teoloogiliselt.
Inimesed ütlevad: "Olen usu kaudu õigeks mõistetud!",
kuid nad ei tea, mida see tähendab.
See tähendab süütuks kuulutamist, nii et inimene kuulutatakse õigeks
ning ta tehakse õigeks.
Tõin näiteks inimese kohtus, keda süüdistatakse kuriteos,
mille karistuseks on surmanuhtlus.
Ta istus saalis, oodates kohtuniku kohtuotsust.
Kohtunik ütles:"Süütu!"
Ütlesin, et peale seda protsessi, kui mees kohtus oma naisega,
siis vaevalt, et ta ütles: "Täna oli meil tore koosolek."
Selle asemel ta ütleb: "Kallis, ma ei pea surma! Olen vaba!"
Kui paljud teist tulevad selliselt koosolekult?
Seda tähendab õigeks tegemine.
Sa olid süüdi, see on tõde.
Kuid Jeesus võttis sinu süü enda peale.
Seetõttu kuulutab kohtunik sulle: "Süütu", mitte sellepärast, mida
sina oled teinud, vaid sellepärast, mida Tema on teinud."
Veel üks küsimus: kuidas me saame puhastuda?
Võiksin sellest tundideviisi rääkida, kuid toon välja ühe koha Piiblist.
1 Pt 1:22
Peetrus räägib usklikele: "Et te olete kuulekuses tõele oma hinged
puhastanud siiraks vennalikkuseks,
siis armastage raugematult üksteist puhtast südamest!"
Kuidas oma hinge puhastada? Järgides tõtt,
mitte ainult tõtt tundes, vaid seda järgides.
Mis järgneb tõe järgimisele?
Ustav südamest tulev armastus teineteise suhtes.
Paulus ütles Timoteusele:
"Meie julgustamise eesmärgiks on armastus,
mis tuleb puhast südamest, puhtast südametunnistusest,
väsimatust usust." Kas me mõistame seda?
Kuhu me pürgime? Miks peame koosolekuid?
Mis on jutlustamise eesmärgiks?
Kas me üldse lööme jalgpalli väravasse?
Mida te arvate jalgpallimeeskonnast, kes ei püüagi väravat lüüa?
Ma ei mõista ragbit,
kus joostakse ühest väljaku otsast teise,
kuid ei üritata kunagi väravat lüüa.
See meenutab paljusid kogudusi,
kuna õhutuse eesmärgiks on armastus.
Kui me ei jõua eesmärgini, pole me väravat löönud.
Südame puhastumine tuleneb tõe järgimisest.
Mitte tõe tundmisest ega selle pelgalt sõnadega välja ütlemisest,
vaid selle tegemisest! See viib meid siira
armastuseni kaaskristlaste seas.
Olen olnud 52 aastat kristlane ja tean,
et kõiki kristlasi pole kerge armastada.
Võib-olla pole teil julgust seda öelda, kuid minul on.
Jumalal on kummalised lapsed.
Keegi on öelnud, et sõpru saab valida, kuid peret mitte.
Johannes ütles, et sellest me tunneme, et oleme siirdunud surmast ellu,
et me armastame oma vendi.
Armastus tõendab, et meie süda on puhastatud.
Teine ja viimane soovitus selles suhtes,
mida Jumal meilt ootab,
et võiksime olla Tema rahvas, võin soovituseks öelda,
on muuta Jeesus keskseks isikuks oma elus.
Jutlustasin Ilmutuse raamatu 7. peatükist eelmisel pühapäeval.
Jultustades sain ilmutuse
Jeesuse positsioonist Ilmutuse 1. peatükis.
Johannes kuulis enda taga häält, mis sarnanes pasuna häälega,
ja ta kirjutab meile salmis 12:
"Ma pöördusin ümber vaatama seda häält, kes rääkis minuga.
Ja kui ma olin pöördunud, siis ma nägin seitset kuldlambijalga ning
lambijalgade keskel kedagi, kes oli Inimese Poja sarnane..."
See oli Jeesus. Mida tähistasid kuldsed lambijalad?
Need olid kogudused.
Kus oli Jeesus? Keskel.
See on ainuõige koht Tema jaoks, Tema õige positsioon.
Liigume 5. ptk. kus Johannes nutab,
et keegi ei võinud avada kirjarulli, kus
oli Jumala lõpuaegu puudutav salm.
Üks vanematest ütles: "Ära nuta!". Loen salmist 5:
"Siis üks vanemaist ütles mulle: "Ära nuta! Ennäe, lõvi Juuda suguharust,
Taaveti juur, tema on võitnud,
tema võib avada raamatu ja selle seitse pitserit!"
Meenutan teile, et Jeesus on Ilmutuse raamatus mainitud
Juuda suguharu lõvina. Sõna "juut" tuleb sõnast "Juuda".
Jeesus polnud juut vaid 33 aastat,
vaid Tal on juudi identiteet igavesti.
On põhjust olla ettevaatlik suhtumises juutidesse.
Johannes pöördus, et näha Juuda Lõvi, ja oli šokeeritud.
"Ja ma nägin trooni ja nelja olevuse ja vanemate keskel seismas Talle,
kes oli otsekui tapetud..."
Siin tuleb ilmsiks Jumala vägi.
Jumala vägi muutub täiuslikuks nõtruses.
Paulus ütleb, et Jumala nõrkus on inimestest tugevam
ning Jumala hullus on inimestest targem.
Jumala nõrkus ja hullus on rist.
Risti kaudu tuli Jeesusest Juuda Lõvi.
Teiste sõnadega, kui võitled oma õiguste pärast, kaotad need,
kui loobud neist, annab Jumal need sulle tagasi.
Enne au on alandus.
Tõlge: Lemme-Getter Bogatkin