o
Derek Prince
Mitä Jumala yhä odottaa? osa 1
Tällä kertaa pyrin vastaamaan
minua jo pitkään askarruttaneeseen kysymykseen.
Vastaan siihen siten kuin tunnen siihen saaneeni valmiuden,
mutta ehkä vastaus ei ole täydellinen.
Kenties moni muu on miettinyt samaa asiaa.
Kysymys kuuluu: Miksi Jumala on sietänyt vuosisata toisensa jälkeen
pahuutta, kärsimystä, jumalanpilkkaa, moraalittomuutta ja
kaikkia ihmiskunnan sanomattoman pahoja tekoja,
jotka vain näyttävät lisääntyvän?
Miksei Jumala ole puuttunut maailman menoon?
Hän voisi sanoa vain sanan ja koko maailma romahtaisi.
Miksei Hän ole tehnyt niin? Mitä Hän odottaa?
Vastaukseni perustuu Titus 2:11-14:ään.
Hän odottaa omaa kansaansa.
Kaiken sen päämäärä, mitä Jumala on tehnyt,
on puhdistaa meidät omaksi kansakseen,
joka kaikin voimin tekee hyvää.
Kansa, joka pyyteettömästi kuuluu Hänelle, ja on pyhä,
Hänelle erotettu ja pyhitetty ja joka palvelee Häntä ja
antaa kunnian Hänelle.
2 Kor 6 kertoo enemmän tuosta kansasta.
Jumala ei etsi vain kansaa vaan myös asuinsijaa, temppeliä.
Temppeliä tarkoittava sana UT:ssa on asuinsija,
paikka, jossa Jumala voi asua.
2 Kor 6:16, Paavali puhuu uskoville:
"Mehän olemme elävän Jumalan temppeli,
niin kuin Jumala on sanonut:
'Minä asetun heidän keskelleen ja vaellan heidän mukanaan.
Minä olen oleva heidän Jumalansa ja he Minun kansani'."
Emme siis ole vain Jumalan kansa vaan myös Jumalan temppeli.
Jumalalla on ollut Raamatussa kolme asuinpaikkaa.
Ensimmäinen oli Mooseksen telttamaja,
joka ei ollut komea rakennus. Se oli pieni teltta,
katettu vuohenkarvaisilla kangaskaistoilla.
Sen sisällä oli taidokasta työtä ja jalokiviä, mutta
ulkopuoli ei ollut komea.
Teltta oli käytössä erämaavaelluksella ja
vielä pitkään sen jälkeen kun kansa oli tullut Kanaanin maahan.
Kuningas Salomon valtakaudella Jumala antoi tehtäväksi rakentaa
temppeli, Salomon temppeli, joka oli todennäköisesti kallein ja
loistokkain rakennus, mitä on koskaan rakennettu.
Luultavasti maailmassa ei enää ole resursseja
eikä taitoa rakentaa sen vertaista.
Sen on täytynyt maksaa miljardeja dollareita nykymittapuun mukaan.
Sisältä se oli päällystetty kullalla lattiasta kattoon ja
työn tekeminen edellytti uskomatonta taitoa.
Eipä taida olla enää tekijöitä, jotka pystyisivät samaan.
Se oli loistokas ja mahtava rakennus.
Se oli pystyssä vain muutama sata vuotta kunnes
Nebukadnessar hävitti sen raunioiksi.
Toinen temppeli rakennettiin Esran aikana,
jolloin juutalaiset palasivat maanpakolaisuudesta,
mutta uusi temppeli ei ollut niin loistokas kuin Salomon temppeli.
Ennen Jeesusta ilkeä kuningas Herodes koristelutti ja
laajennutti sitä.
Se oli pahan miehen aikaansaannos
ja sukupolvi myöhemmin roomalaiset hajottivat sen täysin.
Siitä ei jäänyt kiveä kiven päälle niin kuin Jeesus oli ennustanut.
Mikä sitten on Jumalalle tarkoitettu rakennus?
Mikä on kallein paikka, johon Jumala voi rakentaa?
Minun vastaukseni on: ihmiset.
Uskon, että ihmiset ovat arvokkaimpia mitä maan päällä on.
Jeesus sanoi, Mark 8:36: "Mitä hyödyttää ihmistä, jos hän voittaa
omakseen koko maailman mutta menettää sielunsa?"
Ymmärrän tämän niin, että yksi ihmissielu on arvokkaampi
kuin koko maailma.
Paavali ja Pietari puhuvat elävistä kivistä tehdystä
hengellisestä rakennuksesta.
Se on historian kallein rakennus
ensikin siitä maksetun hinnan tähden.
Hintana oli Jeesuksen kallis veri.
Hän lunasti meidät omalla kalliilla verellään.
Toiseksi, rakennuksen materiaali. Se on rakennettu ihmisistä.
Minusta ihmiskunta yleensä, meistä useimmat,
eivät enää osaa antaa todellista arvoa ihmiselle.
Me käyttäydymme itseämme ja muita kohtaan
ikään kuin meissä ei olisi paljoakaan arvoa.
Tämä johtunee osaksi virheellisestä opetuksesta,
joka on tullut tieteen ja muiden lähteiden kautta.
Minusta ihmiselämän vähättely ja
sen pitäminen halpana ja arvottomana on paholaisen tavoite.
Valitettavasti paholainen on onnistunut petkuttamaan monia.
Et ole ymmärtänyt oman itsesi suunnatonta arvoa.
Sikäli kun ymmärrän, tärkeintä maailmassa on ihminen.
Palatkaamme hetkeksi ihmisen luomiseen.
Ihminen on ainutlaatuinen luomus.
Ihminen luotiin toisella tavalla kuin muut elävät olennot.
Ne luotiin Jumalan Sanalla.
Raamattu puhuu taivaallisista sotajoukoista,
taivaan kappaleista ja monesta muusta.
Mutta mitä tulee ihmisen luomiseen, ja hänen nimensä on Aadam,
on syytä muistaa, että kun Raamattu puhuu ihmisen pojista,
niin niillä tarkoitetaan Aadamin poikia.
Aadamin nimellä on kaksoismerkitys. Hepreaksi maa on "adama",
joten hänet luotiin maasta ja "dam" tarkoittaa verta,
joten hänet tehtiin maan tomusta, mutta hänen suonissaan virtasi veri.
Minuun tekee vaikutuksen Raamatussa se,
että siinä kerrotaan niin paljon niin vähin sanoin.
Koko ihmisen luominen on kuvattu yhdessä ainoassa jakeessa,
1 Mos 2:7:
"Ja Herra Jumala muovasi maan tomusta ihmisen ja puhalsi hänen
sieraimiinsa elämän henkäyksen. Näin ihmisestä tuli elävä olento."
En tiedä oletteko mieltäneet tämän,
mutta minulle se on hyvin elävä kuvaus.
Suuri Luoja, Isä Jumala loi kaiken Pojan, Jeesuksen Kristuksen kautta.
Niinpä Jumalan Pojan, ikuisen Pojan,
kolmiyhteisen jumaluuden toinen persoona,
on täytynyt polvistua maahan, ottaa savea ja muovata siitä ihmisen keho.
Se oli täydellisin taideteos mitä maa on koskaan päällään kantanut,
kauniimpi kuin yksikään Michelangelon tai
muiden suurten taiteilijoiden luomus.
Se oli täydellinen Jumalan käsien teos.
Se oli vain savea. Aina kun Jumala on tekemisissä ihmisen kanssa,
Hän kumartuu. Luoja kumartui ja pani huulensa vasten savihuulia,
Hänen sieraimensa vasten savisieraimia, ja sitten sanotaan:
"Hän puhalsi hänen sieraimiinsa elämän henkäyksen".
Heprea on kieli, jossa sanojen sointi viittaa niiden merkitykseen.
Hepreaksi "hän puhalsi" on viyepach, mikä on voimakas sana.
Jos olette perillä fonetiikasta, P-kirjain on klusiili.
Sitä äännettäessä ilmaa purkautuu voimakkaasti suusta (englannissa).
P:tä äännettäessä pihautetaan henkeä ulos voimakkaasti.
Yritän demonstroida sitä sanomalla "pip"
panemalla paperin suun eteen.
Näettekö kuinka P:n voimakas ääntäminen heilauttaa paperia?
Seuraava heprean kirjain on "hech",
jota englantilaiset eivät osaa ääntää.
Skotit ja irlantilaiset osaavat, mutta englantilaiset eivät.
"Hech". Siinä on pitkittynyt kurkkuäänne.
"Hän puhalsi" on siis viyepach.
Sana merkitsee, että ihminen hengittää voimakkaasti sisäänsä
Jumalan puhaltaman elämän Hengen. Ja mitä siitä seurasi?
Ihmeellinen ihminen kaikkine elimineen ja elintoimintoineen:
silmät, huulet, sydän, verenkierto, hermosto ja
kaikki muu, jota en edes ymmärrä.
Ajatelkaa miten elimistö alkoi toimia kun ihminen hengitti
sisäänsä Jumalan puhaltaman hengen.
Savesta tehdystä ihmisestä tuli Jumalan luomistyön huipputulos,
johon Jumala on kiinnittänyt huomiota enemmän kuin enkeleihin
tai tähtiin tai vuoriin. Ihmisestä tuli elävä sielu.
Jumala puhalsi ihmiseen hitusen itseään.
Alusta asti Jumala on etsinyt sitä, minkä Hän puhalsi ihmiseen,
koska saatanan metkut ja ihmisen kapina
katkaisivat sielun yhteyden Jumalaan.
Jeesus sanoi, Luk 19:10:
"Juuri sitä, mikä on kadonnut,
ihmisen Poika on tullut etsimään ja pelastamaan."
Jumala lähetti Jeesuksen palauttamaan sen minkä
Hän oli puhaltanut ihmiseen, mutta jonka paholainen oli varastanut.
Tähän liittyy Jak 4:5, joka on käännetty monin eri tavoin.
Olen lukenut kreikkaa 10-vuotiaasta lähtien
joskaan se ei tee minusta eksperttiä,
mutta oikeuttaa minut mielipiteeseeni.
Ainakin jokin käännös on tässä kohtaa oikein:
"Mustasukkaisen kiihkeästi Hän (Jumala)
halajaa Henkeä, jonka on meihin pannut".
Jumala halajaa mustasukkaisen kiihkeästi Henkeä,
jonka Hän puhalsi ihmiseen. Hän lähetti Jeesuksen etsimään
ja pelastamaan sitä, mikä on kadonnut.
Ihmiskunnan suurin ongelma mielestäni on - jos te saisitte
arvuutella mikä se on, niin eri vaihtoehtoja kertyisi runsaasti -
kaikkien ongelmiemme juuri on, ettemme arvosta itseämme.
Emme tajua, että olemme Jumalan luomistyön arvokkain tulos.
Se on traagista. Jumalan vihollinen, paholainen,
iloitsee erityisesti siitä, että se turmelee Jumalan kuvaa, ihmistä.
Sen erityinen ilo on vetää ihminen lokaan ja
saada hänet käyttäytymään eläintäkin alhaisemmalla tavalla.
Saatana kantaa ehtymätöntä vihaa Jumalaa kohtaan.
Se ei pääse käsiksi Jumalaan,
mutta Jumalan kuvaan, ihmiseen, se pääsee.
Vuosia sitten eräs tyttäristäni oli kihloissa ja
hän piti mukanaan kihlattunsa valokuvaa.
Sitten mies kirjoitti kirjeen, jossa hän ilmoitti purkavansa kihlauksen.
En väitä, että tytär toimi hengellisesti,
mutta hän repi miehen valokuvan.
Paholainen haluaa tehdä samoin.
Se haluaa repiä Jumalan kuvan, ihmisen.
Meitä kaikkia voisi verrata henkilöön, jolla on kädessään
huikean kaunis timantti. Sitten hän vaihtaa sen tupakka-askiin tai
elokuvalippuun. Näin me kaikki olemme toimineet.
Olemme myyneet itsemme paljon vähäarvoisemmasta kuin
mitä Jumala on meihin pannut. Mutta Jeesus tuli
etsimään ja pelastamaan sitä, mikä on kadonnut
palauttaakseen Jumalalle Häneltä varastettua omaisuutta.
Juuri me olemme paholaisen Jumalalta varastamaa ja
sen Häneltä huijaamaa omaisuutta.
Se on saanut meidät halveksimaan timanttia ja
vaihtamaan sen johonkin halpaan ja arvottomaan niin,
että meidän tulisi hävetä tekojamme.
En tarkoita alkoholisteja tai huumeriippuvaisia
vaan ihmiskuntaa yleensä.
Me kaikki olemme joskus halventaneet itsemme.
Olemme päästäneet käsistämme jotakin mittaamattoman arvokasta
ja saaneet tilalle jotain arvotonta.
Jeesus tuli kokoamaan ihmisiä luokseen. Etsimään ja pelastamaan
sitä, mikä on kadonnut, tuomaan sen takaisin ja kokoamaan kansan,
joka on täysin Hänen omansa.
Rakastan sanoja, jotka lausuimme Ruthin kanssa (Tit 2:14).
"Hän lunasti meidät vapaiksi kaikesta vääryydestä
puhdistaakseen meidät omaksi kansakseen,
joka kaikin voimin tekee hyvää."
Mieti hetki miksi Jumala haluaa sinun kuuluvan
Hänen omaan kansaansa.
Ne, jotka Jumala on lunastanut, ovat maailman erikoisinta kansaa.
Meidän tähtemme Jumala yhä sietää
pahuutta, tuskaa ja kärsimystä,
koska Hän haluaa koota oman kansansa kaiken tuon keskeltä.
Meidän on osoitettava vastakaikua.
Jeesus on tehnyt osansa ja meidän tulee tehdä osamme
kuuluaksemme tuohon erikoiseen kansaan.
Sanon kaksi asiaa, jotka Jumala vaatii meiltä.
Ensiksi puhtaus.
Puhtaudessa on ikuisuusperspektiivi,
joka kantaa yli ajallisen elämän ikuisuuteen.
Kristityn ei ole tarkoitus elää vain tätä aikaa varten.
Meidät luotiin ikuisuutta varten.
Meillä tulee aina olla näky ikuisuudesta.
Mutta monissa länsimaissa tunnustavat kristityt ovat
kadottaneet näyn ikuisuudesta. He ajattelevat vain aikaa maan päällä.
Paavali sanoi jotain nykyiseen sukupolveen sattuvaa.
Keskustelin erään 26-vuotiaan rouvan kanssa ja
hän kutsui tätä X-sukupolveksi.
Meillä ei ole enää jäljellä mitään muuta, jota vastaan kapinoida.
Olemme eräänlaisia toivottomia ihmisiä.
Mitä meillä on elämästä jäljellä? Kun mietin tätä, niin ymmärsin,
että Paavali oli diagnosoinut ongelman 1 Kor 15:19:ssä.
Jos teillä on Raamattu mukana,
kannattaa katsoa tätä voimallista jaetta:
"Jos olemme panneet toivomme vain tämän elämän ajaksi,
olemme säälittävimpiä kaikista ihmisistä".
Toisin sanoen, jos väitämme olevamme kristittyjä,
mutta elämme vain tätä elämää,
olemme kaikkein surkeimpia ja säälittävimpiä.
Siksi on niin monia onnettomia kristittyjä, koska he eivät odota
mitään tämän elämän jälkeen.
Heille riittää ruoka, vaatteet, raha, menestys, koti, ehkä perhe,
mutta he eivät osaa katsoa ajan tuolle puolen.
Meitä ei ole luotu ajattelemaan näin vaan
ihmisiksi, joilla on ikuisuus sydämessään.
Vuosia sitten sairastuin vakavasti Havaijilla.
En pelännyt kuolevani,
vaikka sairaus olisi voinut koitua kuolemaksi,
mutta halusin saada vastauksen.
"Jumala, olen aina uskonut, että Jumala parantaa,
olen aina julistanut sitä, olen nähnyt lukemattomien ihmisten parantuvan.
Mikä on vialla? Miksi minä en ole parantunut?"
Tuntui ikään kuin Herra olisi haastatellut minua.
Ehkä sellaista on Kristuksen tuomioistuimen edessä,
johon jokainen joutuu.
Herra ei tuominnut minua, Hän oli jotenkin persoonaton.
Hän palautti mieleeni tapahtumia julistajan uraltani,
olenhan täyden evankeliumin karismaattinen julistaja.
Hän näytti miten lihallinen olin ollut. Ymmärtääksenne minua oikein,
Jumalan armosta en ole koskaan syyllistynyt juoppouteen tai
moraalittomuuteen enkä ole kavaltanut rahaa,
mitä ihmiset aina odottavat kuulevansa,
kun saarnaaja tunnustaa syntejään.
Usein he ovat oikeassa.
Mutta Herra Jeesus näytti minulle miten lihallinen olin ollut.
Hän palautti minut menneisiin, useimmiten ravintolatilanteisiin,
ja Hän näytti miten lihallisuus saa ihmisen elämään
ikään kuin ikuisuutta ei olisikaan.
Kun elää näin, ei sinänsä tee syntiä,
mutta elämä on lihallista, lihan mukaista,
ja Jumalan perimmäinen suunnitelma
Hänen lunastettujaan varten ei käy mielessä lainkaan.
Muistakaa sanat, jotka lausuimme:
"odotamme autuaan toivomme toteutumista,
suuren Jumalan ja Vapahtajamme kirkkauden ilmestymistä"
Jokaisen tulisi päivittäin odottaa autuaan toivon toteumista.
Kun kadotat tämä toivon, olet lihallinen.
Olet menettänyt näyn ikuisuudesta.
Voit yhä käyttää uskonnollista kieltä ja käydä kirkossa ja rukoilla,
mutta ilo Herrassa on kadonnut.
Olen pannut merkille jotain yllättävää matkoillani.
Usein kristityllä, joka ei omistanut juuri mitään,
joka oli köyhä ja vainottu, oli suurin ilo,
paljon suurempi kuin niillä, joilla oli paljon enemmän tässä elämässä.
Tajusin, että tämä johtui siitä, että he olivat kiinni ikuisuudessa,
he odottivat sitä mikä on tuleva.
Rakas veli tai sisar, jos et ole onnellinen,
olet kristitty, toiveesi ei ole täyttynyt,
olet turhautunut ja saatat olla vihainen Jumalalle, koska
Hän ei ole tehnyt sinulle sitä mitä olisit halunnut,
luulen, että perusongelmasi on,
että olet menettänyt näkysi iankaikkisuuteen.
Odotuksesi on vain tässä elämässä.
Uskot tietenkin pääseväsi taivaaseen kuoltuasi,
mutta en nyt puhu siitä vaan ikuisuuden näystä.
Jos olemme panneet toivomme vain tämän elämän ajaksi,
olemme Paavalin mukaan säälittävimpiä kaikista ihmisistä.
Ei ole ketään onnettomampaa
kuin kristitty, joka on kadottanut ikuisuuden näyn.
Jos haluat tilata Derek Princen opetuksia, ota yhteyttä.
Yhteystietomme näkyvät ruudussa.
Derek Princen opetuksia on saatavilla myös TV7 kaupasta.
Suomennos: Kai Mäkelä