Derek Prince'i Teenistus
Mida Jumal ootab?
Osa 1/3
Selle sõnumiga püüan vastata küsimusele, mis on minu meeltes
mõlkunud mitmeid aastaid. Annan teile vastuse, mis usun, on mulle antud.
Ma ei ole kindel, kas see on täielik vastus. Usun, et see küsimus
on teil paljudel tekkinud. Küsimus on järgmine:
Miks on Jumal sallinud kõik need sajandid kogu seda kurja, pahesid,
kannatusi, pühaduse teotust, ebamoraalsust, kõiki kirjeldamatult
kohutavaid asju, mis on toimunud inimajaloo jooksul, ning mille arv
kasvab tänapäeval. Miks ei ole Jumal sekkunud? Ta võiks öelda ühe sõna
ja see kõik variseks kokku. Miks Ta ei ole seda teinud? Mida Ta ootab?
Vastus, mis mulle anti, on kirjakohas, mida Ruthiga lugesime: Tt 2:11-14.
Ta ootab endale valitud rahvast. Kõik, mis Ta ajaloos teeb, on suunatud
oma erilise rahva saamisele, kes on innukas headele tegudele.
Rahvas, kes kuulub jäägitult Talle - püha, eraldatud, pühitsetud Talle,
kes teenib ja austab Teda. 2Kr 6 kuuleme veel sellest rahvast.
Jumal ei otsi ainult rahvast, vaid ka elupaika, templit. Sõna 'tempel'
tähendab kreekakeelses UT-s elupaika, kohta, kus Jumal võib elada.
2Kr 6:16 ütleb Paulus usklikele: "Meie oleme ju elava Jumala tempel,
nõnda nagu Jumal on öelnud: 'Ma tahan nende seas elada ja käia ja
olla nende Jumal, ja nemad on minu rahvas.'" Me ei peaks olema ainult
Jumala rahvas, vaid ka Jumala tempel. Jumal on pühakirjas näidanud
enda jaoks 3 sobivat elupaika. Esiteks Moosese telk, mis ei olnud
väliselt väga muljetavaldav hoone. See oli väljast kaetud kitsekarvadega,
see oli väike telk. Selle sees olid imelised, kallihinnalised
meistriteosed, vääriskivid jne, kuid väljast vaadatuna ei avaldanud see
väga muljet. See jätkus kuni Iisrael jõudis Kaananimaale ja veel pikka
aega edasigi. Siis kuningas Saalomoni ajal määras Jumal templi,
Saalomoni templi, mis on arvatavasti kõige kallim ja uhkem hoone, mille
inimene on kunagi ehitanud. Ma ei usu, et tänapäeval oleks selliseid
ressursse või meisterlikkust, kes võiks taastada selle hoone.
See läks maksma tänapäeva väärtuses miljardeid dollareid. See oli seest
laest katuseni kullaga kaetud ja selle valmistus vajas tohutut
meisterlikkust. Ma ei usu, et tänapäeval on maailmas selliseid
meistreid, kes võiksid selle taas luua. See oli auline hoone, suursugune.
Kuid ometi püsis see vaid mõnisada aastat ja lõpuks hävitati see
täielikult ning jäeti varemetesse Nebukadnetsari poolt.
Seejärel ehitati veel üks tempel Esra ajal pärast juutide pöördumist
tagasi pagendusest, kuid see ei saavutanud kunagi Saalomoni templi
vägevust. Vahetult enne Jeesuse tulekut, väga õel kuningas Heroodes
kaunistas ja laiendas seda palju. Kuid see oli kurja inimese töö ja
vähem kui ühe põlvkonna jooksul alates laienduste algusest, hävitati
kogu ehitis Rooma sõjaväe poolt. Mitte ükski kivi ei jäänud kivi peale,
nagu Jeesus oli kuulutanud. Mis saab siis veel olla hooneks Jumalale?
Mis on kõige kallim asi, millest Jumal võib teha endale hoone?
Mu vastus on inimesed. Usun, et inimesed on kõige kallihinnalisem
asi maapeal. Jeesus ütles Mk 8:36 "Sest mis kasu on inimesel sellest,
kui ta võidaks terve maailma, aga teeks kahju oma hingele?"
Mina mõistan seda nii, et üks inim- hing on väärt rohkem kui kogu maailm.
See hoone, millest Paulus ja Peetrus räägivad, mis on mainitud
prohveteeringus, kus peaksime olema hoone elavatest kividest, inimestest.
Usun, et see on kõige kallim hoone, mis ajaloos kunagi ehitatud.
Eelkõige kallis hinna pärast, mis maksti. Hinnaks oli kallis Jeesuse veri.
Ta lunastas meid oma kalli verega. Teiseks, materjali pärast. See on
ehitatud inimestest. Leian, et inimkond üldiselt, enamus meist
ei oska hinnata inimese tõelist väärtust. Käitume enda ja üksteise
suhtes nii, nagu ei oleks me palju väärt. Usun, et see on osaliselt
eksliku õpetuse tõttu, mis on tulnud sisse teaduste või muude
allikate kaudu. Tegelikult usun, et see on saatana eesmärk vähendada
inimelu väärtust, teha see odavaks ja väärtusetuks. Ja kahjuks
paljud meist, paljud teist on mingil määral lasknud saatanal end petta.
on tänapäeval kõige suurem väärtus maapeal inimelu. Tahan võtta natuke
aega vaadata tagasi inimese loomisele. Usun, et inimene
on unikaalne looming. Ta loodi erinevalt kõigist teistest olenditest.
Teised loodi Jumala Sõna läbi. Jumal ütles sõna ja nad said olema.
Seda räägitakse taevaste vägede, taevaste ihude ja palju muu kohta.
Kuid mis puudutab inimese loomist, kelle nimi oli Aadam - pead meeles
pidama, et kui Piibel räägib inimeste poegadest, siis ta räägib
Aadama poegadest. Ta nimel on 2 tähendust. 'Maa' heebrea keeles on
'adama', kuna ta on maast võetud, ja sõna 'dam' tähendab 'verd', seega
ta loodi maast, aga tema soontes voolas veri. Piibli juures hämmastab
mind see, et seal öeldakse nii palju nii vähese tekstiga. Kogu inimese
loomist kirjeldatakse ühe salmiga, 1Ms 2:7 "Ja Issand Jumal valmistas
inimese, kes põrm on, mullast, ja puhus tema ninasse eluhinguse:
nõnda sai inimene elavaks hingeks." Ma ei tea, kas oled seda püüdnud
ette kujutada, aga mulle on see väga elavaks saanud. Suur Looja - ning
on öeldud, et Jumal Isa lõi kõik Poja, Jeesuse Kristuse läbi.
Seega Jumala Poeg, igavene Poeg, kolmainsuse teine isik pidi maha
kummarduma, võtma savi ja vormima ja kujundama sellest inimkeha,
mehe keha. Usun, et see oli kõige täiuslikum kunstiteos, mida maa oli
kunagi näinud. Ilusam kui ükski teos, mida Michelangelo või teised suured
kunstnikud või skulptorid on kunagi teinud. See oli täiuslik teos,
Jumala kätega vormitud. Kuid see oli ainult savi.
Näete, iga kord kui Jumal tegeleb inimesega, Ta kummardub alla.
Looja kummardus ja pani oma huuled vastu savihuuli, oma sõõrmed vastu
savisõõrmeid, ja seal öeldakse, et "Ta puhus tema ninasse eluhinguse."
Heebrea keeles viitab sõnade kõla mõnes mõttes nende tähendusele.
Heebreakeelne sõna 'ta puhus' on 'viyepach', väga jõuline sõna.
Foneetikas on p-täht klusiil; täht, mis viitab pahvatusele. Kui ütled
"P", pead tekitama plahvatuse. Ma ei tea, kas mul õnnestub
demonstreerida, aga ütlen sõna 'pip', teie jälgige paberit. Kas näete,
plahvatus liigutab paberit. Järgmine peamine täht on 'hett', mida
inglased ei oska öelda. Shotlased oskavad, iirlased ka, inglased mitte.
'Hett' - see on sisemine, pikendatud häälik. Seega 'viyepach'. See sõna
viitab tohutule eluvaimu sisse- hingamisele Jumalalt. Mõtle sellele,
mis see tegi. See lõi elava inimese koos oma imeliste organite ja
funktsioonidega: silmad, huuled, süda, vereringe, närvisüsteem,
igasugused asjad, mida ma isegi ei mõista. Lihtsalt mõtle, kuidas kõik
tekkis, Jumala hinguse läbi. See savivorm muutus, ma ütleks,
Jumala loomingu kõrgpunktiks - see, millele Ta andis kõige rohkem
tähelepanu, rohkem kui inglitele või tähtedele või mägedele.
Inimene sai elavaks hingeks. Jumal hingas natuke iseennast inimkonda.
Ja siiani on Jumal otsinud seda inimeses, mida ta sinna hingas, kuna
saatana kavaluse ja inimese vastu- haku pärast lõigati sissehingatud
inimhing Jumalast ära. Jeesus ütleb Lk 19:10 "Sest Inimese Poeg on tulnud
otsima ja päästma kadunut." Jumal saatis Jeesuse taastama seda, mis Ta
oli inimkonda hinganud ja mille saatan oli varastanud. Jk 4:5
Seda salmi on tõlgitud mitmel moel erinevates tõlgetes. Juhtumisi olen
õppinud kreeka keelt 10 a saati, see ei tee minust veel eksperti,
kuid see annab mulle õiguse oma arvamusele. Usun, et üks tõlge,
New American Standard, annab täpse ja arusaadava tõlke sellele:
"Kadedusega ta (Jumal) ihaldab Vaimu, kelle ta on meisse elama pannud."
Nii et Jumal kadedusega igatseb seda Vaimu, kelle Ta loomisel
inimesesse hingas. Ta saatis Jeesuse otsima ja päästma, mis oli kadunud.
Arvan, et inimkonna peamine probleem - ja kui laseksin teil arvata, siis
saaksin ilmselt palju erinevaid vastuseid - kuid inimkonna peamine
probleem, kõigi probleemide juur on see, et me ei väärtusta iseennast.
Me ei mõista, et oleme kõige kalli- hinnalisem asi, mis Jumal on loonud.
See on kurb. Ja Jumala vaenlane, saatan, tunneb erilist rõõmu
Jumala sarnasuse moonutamisest inimeses. Talle meeldib väga
inimest kõige madalamale kiskuda ja panna teda käituma madalamalt
kui loomi. Kuna saatanal on täitumatu viha Jumala vastu.
Ta ei saa puutuda Jumalat, kuid ta võib puutuda Jumala loomust inimeses.
Mäletan, aastaid tagasi, mu tütar - teda ei ole siin praegu -
oli kihlatud ühe mehega ja tal oli mehe pilt alati kaasas. Siis mu
tütar sai kirja mehelt, kus too katkestas kihluse. Ma ei väida, et
see oli vaimulik reaktsioon, kuid ta rebis mehe pildi katki.
Arvan, et saatan üritab teha midagi sarnast, pilti katki rebida.
Hävitada Jumala sarnasus inimeses. Usun, paljud meist, võib-olla mingil
määral me kõik, oleme nagu inimene, kes hoiab käes imekaunist teemantit
ja kes vahetab selle suitsupaki või kinopileti vastu välja.
Nii oleme kõik teinud. Oleme müünud end asjade vastu, mis on lõpmatult
palju vähem väärt, kui see, mis Jumal on meisse pannud.
Kuid Jeesus tuli otsima ja päästma, mis oli kadunud, saama tagasi vara,
mis oli Jumalalt varastatud. Need oleme meie. Me oleme Jumala vara,
kuid saatan varastas meid ära, ta pettis meid. Ta pani meid põlgama
teemantit ja vahetama selle millegi nii odava ja väärtusetu vastu, et
meid häbistada ja panna hämmastuma oma tegude üle, meie kõigi.
Ma ei räägi ainult alkohoolikutest ja narkomaanidest, vaid kogu
inimkonnast. Me kõik oleme teinud end mingil hetkel väga odavaks.
Oleme lasknud lahti kõige kallimast asjast millegi suhteliselt
väärtusetu pärast. Niisiis, Jeesus tuli endale rahvast leidma.
Otsima ja päästma, mis oli kadunud, et tuua see tagasi enda juurde ja
teha rahvas, kes oleks täielikult Tema oma. Mulle väga meeldib
see fraas, mida Ruthiga lugesime: Tt 2:13 "..ta lunastas meid kõigest
ülekohtust, et puhastada meid endale pärisrahvaks, innukaks headele
tegudele." Peatu hetkeks ja mõtle, mis see tähendab, et Jumal tahab,
et oleksid osa Tema oma erilisest rahvast. Need, kelle Jumal on
lunastanud, on kõige erilisemad inimesed maapeal. Meie pärast sallib
Jumal jätkuvalt kogu seda kurjust, vaeva ja kannatusi, kuna ta saab
sellest kõigest endale omaenda rahva. Kuid meie peame vastama.
Jeesus on teinud oma osa, meie peame tegema oma osa, et olla Tema
eriline rahvas. Tahan rääkida kahest asjast, mida Jumal meilt ootab.
Esimene on puhtus. Puhtus, millel on igavikuline arusaam, mis vaatab
mööda ajalisest igavikku. Kristlaseid ei loodud elama ajas, meid loodi
elama igavesti, hoides igavikku pidevalt oma silme ees. Kuid ütleksin,
et siin ja paljudes teistes lääne- riikides on enamik kristlasi kaotanud
igaviku vaatenurga, nad mõtlevad ainult ajaliselt. Paulus ütles midagi,
mis käib minumeelest hetke põlvkonna kohta. Rääkisin ühe noore neiuga,
kes on meiega kaasas, ta on 26. Ta ütles, et see on X-põlvkond. Meil ei
ole enam millegi vastu mässata. Oleme nagu lootuseta rahvas.
Mis meil elus veel järgi on? Kui mõtlesin sellele, nägin, et Paulus
oli andnud diagnoosi probleemile, ta ütleb 1Kr 15:19 - kui sul on
Piibel, oleks hea vaadata seda koos, see on nii võimas salm. 1Kr 15:19
"Kui me loodame Kristuse peale üksnes selles elus, siis oleme
kõigist inimestest armetumad." Teisisõnu, kui väidame, et oleme
kristlased, kuid ajame taga ainult selle elu asju, siis oleme kõige
õnnetumad, haletsusväärsemad kõigist inimestest. Seetõttu kohtame
niipalju õnnetuid kristlasi, kuna neil ei ole mingeid ootusi üle selle,
mis nad võivad saada selles elus - toit, riided, raha, edu, kodu,
võib-olla isegi perekond. Kuid nende silmad ei vaata kunagi üle aja piiri.
Meid ei ole loodud selleks, meid on loodud inimesteks, kelle südames
on igavik. Mõned aastad tagasi jäin Havail olles väga haigeks.
Ma ei kartnud surma, kuigi see oleks võinud lõppeda surmaga, aga
tahtsin vastust. "Jumal, olen alati uskunud jumalikku tervenemisse,
olen seda alati jutlustanud. Olen näinud lugematul hulgal inimesi
terveks saamas. Milles asi? Miks ma ei ole terveks saanud?" Mul oleks
olnud nagu intervjuu Jumalaga. Ma ei tea, kas nii saabki olema, kui
seisame Kristuse kohtujärje ees, kuid Piibel ütleb, et me kõik seisame
Kristuse kohtujärje ees. Ta ei mõistnud mind kordagi
hukka, Ta oli mingil määral väga neutraalne. Ta viis mind mõtteis
pilt pildi järel tagasi oma teenistuja karjääris, täisevangeelse,
karismaatilise teenistuja karjääris. Ta näitas mulle, kui lihalik ma
olin olnud. Tahan öelda, et keegi ei saaks valesti aru - Jumala armu läbi
ei ole ma kunagi olnud süüdi purjutamises, ebamoraalsuses ega
rahade väärkasutuses, mida inimesed alati eeldavad, kui jutlustajad
patte tunnistavad. Väga tihti on neil õigus ka! Kuid Issand näitas,
kui lihalik olin olnud. Ta viis mind mitme stseeni juurde, paljud neist
restoranides. Ta näitas, et lihalikkuse põhiolemus on elada
igal hetkel justkui pole midagi peale selle elu. Sel hetkel,
kui elad nii - sa ei tee nähtavalt pattu, kuid sa oled lihalik,
elad lihas, sa jääd ilma kogu tõelisest eesmärgist, mis Jumalal on
oma lunastatud rahva jaoks. Mäletate kirjakohta, mida lugesime:
Tt 2:13 "Oodates õndsa lootuse täitumist ning suure Jumala ja
meie Päästja Jeesuse Kristuse kirkuse ilmumist." Me kõik peaksime
jätkuvalt iga päev ootama seda õnnistatud lootuse täitumist.
Kui lased selle silmist, siis oled lihalik. Oled kaotanud silmist igaviku.
Võid endiselt kasutada religioosset sõnavara, käia kirikus ja palvetada,
kuid oled kaotanud Issanda rõõmu. Märkasin midagi ringi reisides,
mis üllatas mind. Väga tihti kristlastel, kel oli kõige vähem siin
elus, kes olid vaesed ja taga- kiusatud, oli kõige rohkem rõõmu -
palju suurem rõõm kui neil, kel oli palju rohkem siin elus. Mõistsin,
et see oli nii, kuna nende tähelepanu oli igavikul,
nad otsisid seda, mis oli tulemas. Seega, kallis õde ja vend, kui sa
ei ole õnnelik, oled kristlane, kuid sa ei ole rahul, oled rahulolematu,
võib-olla isegi vihane Jumala peale, et Ta ei ole teinud, mis
oled tahtnud. Julgen arvata, et su peamine probleem on, et
oled kaotanud silmist igaviku. Ootad asju ainult siin elus.
Muidugi usud, et lähed taevasse, kui sured, kuid ma ei pea seda silmas.
Räägin sellest, et sul on visioon igavikust. Kui loodame ainult
selles elus Kristusele, siis Paulus ütles, et oleme kõigist inimestest
haletsusväärsemad. Ei ole kedagi õnnetumat, kui
kristlane, kes on kaotanud visiooni igavikust.
Tõlge: Riina Karik