Det unika med Israel 2/3
Nummer elva: Israels förskingring bland alla nationer -
förutsades i 3 Mos 26:33-34 -
i Hes 12:15 och på många andra ställen.
Nummer tolv: att de skulle bli förföljda och förtryckta bland hedningarna -
förutsades igen väldigt målande -
i 3 Mos 26:36-39.
Nummer tretton: Deras åter- samlande från exilen i alla nationer -
tillbaka till sitt land förutsades på många ställen. Jag nämner bara två -
Jes 11:11-12 och Sak 10:9-10.
Så detta var tretton specifika förutsägelser om Israels historia -
som gavs i förväg och varenda en uppfylldes exakt, inte bildligt talat.
Det förekom inget förandligande av dessa profetior.
Själv tror jag inte på att förandliga några som helst profetior.
Jag tror att alla profetior betyder det de säger -
och kommer att uppfyllas som de skrevs ner.
Enligt min förståelse av Skriften, som du kan korrigera -
och göra egna tillägg till, ser jag tre huvudhändelser -
i Israels historia som ännu väntar på att uppfyllas.
Nummer fjorton: att alla nationer ska församla sig mot Jerusalem -
vilket är förutsagt i Sak 12:2-3, Sak 14:1-2 -
och i denna konferens nästa två avdelningar ska jag, med Guds hjälp -
tala om "Glimtar av framtiden" och en hel räcka -
av profetiska bilder angående Israel som ännu inte har hänt.
Fortsätter vi med denna lista är nummer femton: -
den övernaturliga uppenbarelsen av Messias identitet -
som är väldigt målande förutsagd i Sak 12:10-14 -
och slutligen den sista men inte alls minsta: -
Messias ankomst i makt och härlighet på himmelens moln -
för att etablera sitt rike på jorden, förutsagt i Sak 14:3-5.
Jag har listat sexton specifika profetior -
av vilka jag säger att tretton har uppfyllts -
och bara tre återstår att uppfyllas.
Enligt min matematik som aldrig var mitt huvudämne -
har uppskattningsvis 81% av dessa profetior uppfyllts exakt.
Innan jag blev predikant var jag logiker -
och jag vill påstå att det är fullt logiskt att förvänta sig -
att de återstående tre profetiorna ska uppfyllas på ett lika exakt sätt -
som de första tretton har blivit. Det är ingen logisk garanti -
för att det ska ske men jag vågar nog påstå att det betyder -
att det inte är orimligt att förvänta sig att det kommer att hända.
Vi är inga förvirrade fanatiker. Vi är inte bara svärmare.
Vi har väldigt fasta, logiska och historiska skäl till att tro på -
Israels ödes höjdpunkt som den är förutsagd i Skriften.
Jag brukar säga att jag personligen inte känner mig intellektuellt -
underlägsen för att jag tror på Bibeln. Vissa menar att bara de förvirrade -
de outbildade och enfaldiga tror på Bibeln. De enkla tror verkligen -
på Bibeln, och på så sätt vill jag vara enkel, men jag är varken outbildad -
eller förvirrad. Jag innehade en ganska utmärkande lärartjänst -
på Cambridge-universitetet inom logik och filosofi och vet du vad som hänt -
sedan jag började studera Bibeln, vilket nu är mer än 51 år sedan -
har mitt sinne blivit skarpare och klarare än det någonsin var innan.
Jag kan också tala om att det finns många förvirrade filosofer.
Ni kan aldrig tro hur förvirrade vissa av dem är.
Nu vill jag gå in lite på några detaljer -
angående Israels förutsagda återupprättelse.
Vi ska läsa i Jer 30 där det första bibelordet finns.
Jeremia 30.
Varför vara knusslig? Vi läser sju verser.
"Detta är det ord som kom till Jeremia från Herren.
Han sade: 'Så säger Herren, Israels Gud: -
Skriv upp i en bokrulle alla de ord som jag har talat till dig.
Ty se, dagar ska komma, säger Herren, då jag ska göra slut på -
fångenskapen för mitt folk Israel och Juda, säger Herren."
De två specificeras eftersom de var två separata folk -
då de gick i fångenskap, Israel och Juda.
"Jag ska låta dem komma tillbaka till det land som jag gav åt deras fäder."
Jag tror att alla med ett minimum av bibelkunskap inte har några problem -
med att identifiera det landet. Det finns bara ett land om vilket man kan -
säga att Gud gav det till Israels fäder. Det land som i dag igen kallas Israel.
Det kallades felaktigt under lång tid för "Palestina".
De flesta inser inte att "Palestina" var ett namn som romarna gav landet -
i syfte att utplåna den historiska kopplingen mellan judarna och landet.
Därför protesterar min fru genast vilt om jag någon gång säger "Palestina".
Men det är en felaktighet att använda ordet "Palestina".
Ordet "Palestina" är kopplat till ordet "Filisteen" -
och betyder med andra ord "filisteernas land".
Jag ska inte utveckla det, men det är ett av de oräkneliga sätt -
med vilka media konsekvent hjärntvättar folk -
och utplånar sanningen då den inte passar dem.
Nu fortsätter vi. "Detta är vad Herren har talat om Israel och Juda.
Så säger Herren : Ett rop av förfäran har vi hört, fruktan och ingen frid.
Fråga och tänk efter: Brukar män föda barn?
Eller varför ser jag alla män hålla sina händer på höfterna -
som kvinnor i barnsnöd, och varför har alla ansikten blivit så dödsbleka?"
En välkänd predikant, som är min vän i viss utsträckning -
skrev för några år sedan i en brittisk tidning: "uppenbarligen var judarnas -
återvändande till sitt land inte Guds verk, för hade det varit det -
hade det blivit fred." Men Skriften säger raka motsatsen.
Då den talar om judarnas återvändande talar den om en tid -
av fruktan och inte av fred. En tid så fruktansvärd -
att även män beter sig som kvinnor med födslovåndor.
Sedan fortsätter Jeremia: "Ve! Detta är en stor dag, ingen är den lik."
Med Guds hjälp talar jag om detta då vi kommer till "Glimtar av framtiden" -
men detta talar om en tidsperiod som ännu inte kommit i Israels historia -
och som saknar motstycke. I ljuset av Förintelsen är detta hisnande.
"Ve! Detta är en stor dag, ingen är den lik. En tid av nöd är detta för Jakob, -
men han ska bli räddad ur den."
Inte från den, men ut ur den. Detta är en klar förutsägelse -
av Guds Ord som bekräftas av oräkneliga andra Skriftställen.
Min poäng är att Gud säger att det ska komma en tid då Han ska få -
Abrahams, Isaks och Jakobs efterkommande att återvända -
till landet som Han gav deras fäder och Han säger att -
"de ska ta det i besittning." De ska inte vara där tillfälligt -
utan permanent. Och i slutet av detta kapitel -
indikerar Gud så att säga tidpunkten i vers 24: -
precis i slutet av versen som ett "ps" till hela kapitlet: -
Herren säger. "I den yttersta tiden ska ni förstå det."
Med andra ord är dessa förutsägelser för den yttersta tiden.
Tidsperioden precis före tidsålderns avslutning.
Du inser att tidsåldern går mot sin avslutning, eller hur?
Hur reagerar du på det? Säger du: "Prisa Gud"
Det gör verkligen jag. Jag skulle inte vilja att saker fortsatte som de är nu.
Bibeln gör helt klart att det kommer ett slut på denna tidsålder.
Den ger oräkneliga, olika indikationer som hjälper oss -
att känna igen den tid då detta ska uppfyllas.
Ett av de mest, eller kanske det mest signifikanta tecknet -
är det judiska folkets enastående återvändande efter 1 900 års exil -
till sitt eget land. Många andra saker som det talas om: krig, hungersnöd -
farsoter, jordbävningar har hänt flera olika gånger det senaste århundradet.
Men en sak står utan någon som helst parallell under hela denna tidsperiod.
Det är det judiska folkets återvändande till sitt eget land.
Liksom jag sade häromkvällen har någon sagt: -
"Judarna är minutvisaren på Guds profetiska klocka."
Vi är väldigt nära midnatt. Vilken allvarlig tanke.
Det är okej att väcka entusiasm. Jag är gärna med dig.
Det är okej att bli begeistrad och vara glad, det är faktiskt något gott -
men låt oss även vara realistiska. Låt oss inte leva i lyckorus -
i en drömvärld som inte relaterar till livets och Bibelns verkligheter.
Nu vill jag citera ett annat bibelord -
om platsen där allt detta ska hända.
Min fru säger till mig att vissa har svårt att hitta Obadjas bok -
så jag vet inte hur du ska hitta Hosea bok som är lite större -
och kommer precis efter Daniels bok. Daniel kommer efter Klagovisorna -
som kommer efter Jeremia och den boken är så stor som du borde hitta.
Jag tänker citera en del av en vers -
och du ska få hela versen. Den står i Hosea 1:10.
Kapitlets första del är en uttalad dom över Israel.
Gud säger till dem: "Lo-Ammi" - ni är inte mitt folk.
"Lo-Ruhama" - ni har inte fått barmhärtighet.
Sedan i kapitlets senare del vänder Gud på denna dom.
Detta är väldigt viktigt att minnas.
Så i Hos 1:10 säger Herren: -
"Men (trots allting som har hänt) antalet av Israels barn -
ska bli som havets sand, som inte kan mätas, ej heller räknas. Och det ska -
ske att på den plats där det sades till dem: "Ni är inte mitt folk", -
ska det sägas till dem: "Ni är den levande Gudens barn".
Märk väl att det kommer att hända på en plats, på samma plats -
där Herren sade "Ni är inte mitt folk" Var hände det? Israels land.
Så Gud säger att "på samma plats som Jag uttalade min dom -
ska Jag återupprätta Min välsignelse."
Så de måste komma tillbaka till landet innan detta kan uppfyllas, förstår du?
Det finns en annan sorts praktisk anledning som jag förstår -
och jag tror att det är väldigt viktigt för oss i denna särskilda kultur -
att erkänna detta. Vi i Amerika och andra västländer -
har blivit extremt individualistiska. Det är "jag, min familj, min Gud -
min församling, mina gåvor, min tjänst."
Jag läste statistik som förvånade mig att det genomsnittliga antalet -
personer i ett amerikanskt hushåll i dag är 1,7 personer.
Inte ens två människor kan leva tillsammans längre.
Det är individualismens frukt och en av protestantismens felaktigheter -
då den dras till sin extrem är den överdrivna betoningen av individen.
Den är inte biblisk.
Jag tänker på situationen i Filippi efter jordbävningen -
då Paulus och Silas hade befriats av en jordbävning.
Jag älskar den tanken att Gud sänder en jordbävning -
för att befria folk ur fängelse. Jag vill inte sitta i fängelse -
men var jag där vore det intressant att bli befriad av en jordbävning.
Hur som helst hoppade fångvaktaren in, skulle just ta livet av sig -
eftersom han enligt romersk lag ansvarade med sitt liv för -
om hans fångar rymde. I tron att hans fångar hade rymt -
tänkte han: "Jag kan lika gärna avsluta livet nu".
Denne man hade inte varit ovanligt snäll mot Paulus -
men Paulus sade: "Gör dig inte illa! Vi är här allesammans."
Han var inte intresserad av sin egen situation utan av fångvaktarens själ.
Konfronterad med den sortens kärlek sade fångvaktaren: -
"Vad ska jag göra för att bli frälst?" Frågan var väldigt individualistiskt -
ställd: "Vad måste jag göra..." Men Paulus svarade: -
"Tro på Herren Jesus så blir du frälst, (men det tog inte slut där) -
du och din familj." Guds frälsning är ämnad att vara för hela hushållet.
Den är inte bra till för individer utan för grupper, för familjer -
för människor som är släkt. En sak som Gud alltid har betonat -
i sitt handlande med det judiska folket är att "de är ett folk".
Gud relaterar inte till dem enbart som individer utan som ett folk.
Gud ingick i ett förbund med dem vid Sinai berg -
genom vilket de tillsammans blev Hans folk.
Genom detta förbund blev de också släkt med varandra. Samma förbund -
som upprättade en lodrät relation med Herren -
etablerade en vågrät relation. Så borde det vara i församlingen.
Men för att återvända till Israel -
så ska Gud upprätta denna lodräta och vågräta relation.
Faktum är att Guds förbund, tror jag, är orsaken till varför judarna -
efter nitton århundradens förskingring bland mer än etthundra nationer -
fortfarande har bevarat sin uppenbara identitet och relation.
Min första fru var en danska som älskade judarna.
Hon sade ganska ofta: "skingrade man danskarna bland nationerna -
och återvände 200 år senare skulle ingen enda dansk återfinnas."
Allihop skulle ha assimilerats.
Här har det judiska folket varit skingrat 1 900 år -
under oerhörd press på att ge upp sin identitet -
och de är fortfarande en distinkt nation.
Det är Guds handlande och effekterna av en förbundsrelation -
som bär ett budskap till församlingen för Gud upprättade även ett förbund -
med församlingen, som var lodrätt och vågrätt.
Så för att slutföra sitt handlande måste Gud återföra det judiska folket -
till en plats där Han kan behandla dem kollektivt och inte bara individuellt.
Den enda logiska och skriftenliga platsen för det är landet Han gav dem.
Så detta är inte bara ett Guds infall -
utan det logiska genomförandet av Hans förbundsöverlåtelse till dem.
Minns jag rätt så tog jag upp Hes 36 i går kväll.
Men jag vill gå tillbaka till detta kapitel -
för av alla profetior om Israels återupprättelse -
tycker jag att Hes 36 är det mest specifika.
Rad efter rad, händelse efter händelse av förutsägelser.
Så vi går till Hes 36. Jag har inte tid att berätta om bakgrunden.
Vi börjar på vers 16 och jag vill snabbt föra oss igenom till kapitlets slut.
Hes 36:16 "Herrens ord kom till mig. Han sade: 'Du människobarn -
när Israels folk ännu bodde i sitt land..." Vems land? Deras eget land.
"...orenade de det genom sitt sätt att vara och sina gärningar.
Då utgöt jag min vrede över dem -
för det blods skull som de hade utgjutit över landet, -
och därför att de hade orenat det med sina avgudar."
"Medan" de bodde där. Det var deras land men Gud säger -
att de var så upproriska, olydiga och otrogna att Han måste straffa dem.
Han beskriver domen i vers 19: -
"Jag spred ut dem bland hednafolken, och de skingrades i länderna.
Efter deras sätt att vara och deras gärningar dömde jag dem."
Det judiska folkets förskingring var Guds straff.
Talar man med judiska människor i dag finner man -
att de är väldigt ovilliga att erkänna detta faktum.
De flesta människor i dag oavsett om de är judar eller icke-judar -
gillar inte att tala om Guds dom.
Vi har en bild av Gud som en vänlig, äldre person -
som bara klappar folk på huvudet och säger "Så ja, glöm det".
Detta är ingen sann bild. Gud är en domare och Han dömer.
Slutligen kommer Han att döma varenda människa.
Men Hans handlande med Israel är på många sätt ett i historien utarbetat -
mönster för de principer enligt vilka Han arbetar med oss som individer.
Sedan säger Gud i vers 20: "Men vart de än kom till hednafolken -
(gojim: icke judiska) vanärade de mitt heliga namn.
Man sade om dem: Detta är Herrens folk, -
och ändå måste de lämna sitt land."
Gud säger - och jag hoppas att du inte tycker jag är antisemitisk: -
"Jag skämdes över deras beteende.
Vart de än kom vanhelgade de Mitt namn för de representerade inte Mig -
som Jag verkligen är."
Detta är motivet för Guds ingripande. Detta är väldigt viktigt att förstå.
Gud ingriper inte för att Israel har förtjänat det.
Måste Han vänta på det skulle Han få vänta i evighet.
Han ingriper för att återupprätta sitt namns ära.
Vers 21: "Då ville jag skona mitt heliga namn, -
som Israels folk vanärade bland de folk de kom till."
Vers 22: "Säg därför till Israels hus: Så säger Herren, Herren: -
Inte för er skull gör jag detta, ni av Israels hus, -
utan för mitt heliga namns skull, det som ni har vanärat -
bland de folk ni har kommit till." Det sker inte för att de har förtjänat det -
utan för att Gud vill åter- upprätta sitt helga namns ära.
Jag talade i förra avsnittet om den parallella återupprättelsen -
av Israel och församlingen. Exakt samma sak är sann -
om Guds närvaro i församlingen.
Den beror inte på att församlingen har förtjänat den.
Vi har förtjänat den lika lite som Israel.
Men Gud är fast besluten att återupprätta sitt namns ära.
Vi fortsätter i vers 23: "Jag vill helga mitt stora namn, -
som har blivit vanärat bland folken" Helga betyder "att återställa helighet".
Det är ett tragiskt faktum att Guds namn, Jesu namn -
Kristi namn i vår tid och kultur oftast används som svordom.
Det finns något att återupprätta. "Jag vill helga mitt stora namn, -
som har blivit vanärat bland folken, därför att ni har vanärat det -
bland dem, och de ska inse att jag är Herren, säger Herren, Herren, -
när jag bevisar mig helig bland er inför deras ögon."
Det Gud gör är inte bara för Israels skull utan för att uppenbara -
sin sanna natur och sina principer för alla nationer.
Han har valt att demonstrera detta genom en nation.
Vers 24. Nu kommer vi till processen som Gud säger kommer att ske: -
Nu sker det ett steg i taget och jag tror att vi kan sätta fingret -
på den vers som visar hur långt vi har kommit i den.
Vers 24: "Ty jag ska hämta er från folken och samla er från alla länder -
och föra er till ert land." Vems land?
Du förstår - det är deras land oavsett om de är i det eller inte.
Deras eventuella närvaro påverkar inte ägarskapet av landet.
Det är deras eftersom Gud gav det till dem genom ett evigt förbund.
Han lånade inte ut det till dem. Han gav det till dem.
Men Han förväntade sig att de skulle bete sig på lämpligt sätt.
"Ty jag ska hämta er från folken och samla er från alla länder -
och föra er till ert land." Det judiska folket som har återsamlats i Israel -
i dag har kommit från åtminstone etthundra olika nationer.
Så Gud genomför det Han har sagt väldigt exakt.
Ruth och jag gick 1979 på en kurs i hebreiska på hebreiska universitetet -
i Jerusalem. Jag räknade att bland mina medstudenter -
fanns folk som återvänt från trettio olika nationer i en enda klass.
Det är hisnande.
Folk missar så mycket då de inte ser storheten av vad Gud gör.
Det är storslaget! Åtminstone enligt mig.
Vers 25: "Jag ska stänka rent vatten på er, så att ni blir rena.
Jag ska rena er från all er orenhet och från alla era avgudar."
Notera att de ska återvända i det Gud kallar "orenhet".
Detta är det väldig viktigt att se. För många kristna har lärt ut -
att visst ska judarna återvända, men bara efter att de erkänt Jesus -
som sin Messias. Det är en trevlig tanke, men det är inte Guds tanke.
Gud säger att Han först ska föra dem tillbaka och sedan ta itu med dem.
Jag förklarade det jag ser som den logiska förklaringen.
Ursäkta att jag pausar för att snyta mig.
Jag förklarar för människor att det är pinsamt att snyta sig i en mikrofon -
men att det är ännu pinsammare att låta bli.
Så Gud säger att när de har återvänt "ska jag stänka rent vatten på er".
Sedan ska jag "rena er från all er orenhet och från alla era avgudar."
Och jag vill säga att det judiska folkets -
nuvarande andliga tillstånd i Israel är orenhet.
Vill du beställa Derek Princes undervisning?
Kontakta oss och begär en aktuell produktlista.
Våra kontaktuppgifter visas på skärmen.
Översättning: Åsa Eriksson Himlen TV7